הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 60, 2007-10-09 12:30

סופה לנדבר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.

סופה לנדבר: אני רוצה לברך אתכם ביום הקשיש, יום לאומי שחוגגים היום בכנסת ובכל העולם.

סופה לנדבר: אני כחברת כנסת וכיושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור אומרת לכם שלא צריכים לחגוג יום מיוחד אלא צריך להתייחס באותה צורה בכל ימות השנה ולתת יחס הוגן לאותם אנשים שנמצאים היום בגיל הזהב.

סופה לנדבר: במסגרת הגלובליזציה העולמית אנחנו צריכים לתת אפשרות לאותם אנשים שהגיעו לגיל הזה לחיות חיים מלאים, חיים טובים, חיים ססגוניים וחיים שמביאים סיפוק.

סופה לנדבר: זאת הקדנציה הרביעית שלי בכנסת ומאוד מפריע לי שנזכרים באוכלוסייה מסוימת רק פעם אחת בשנה.

סופה לנדבר: צריך להיות הוגנים ולומר שבמשך שנה ממשלת ישראל עשתה דברים רבים וערכה תיקונים כדי לשפר את מצבם של הקשישים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: צריך לזכור מי "ייבש" את קצבת הזקנה, מי קיצץ אותה ומי בעצם הוריד את אותם אחוזים שחסרים היום באותן קצבאות זקנה.

סופה לנדבר: כמחוקקת אני מסתכלת על דרמה שמתרחשת היום באולם ועדת הרווחה ואתם יודעים שהעברנו בקריאה ראשונה חוק עלייה של קצבת זקנה ל-20 אחוזים והיום לדעתי מפילים את החקיקה מאחר שצריך לעשות את הדברים בהידברות עם הממשלה.

סופה לנדבר: בכל-זאת, מה שנעשה במשך שנים רבות במדינת ישראל כדי להוריד את רמת החיים של הקשישים, אי-אפשר לתקן באחת ההצבעות בכנסת אלא צריך להגיע להידברות עם הממשלה ולעשות הכל כדי להעלות את רמת החיים של הקשישים.

סופה לנדבר: בחרנו לפתוח את המושב הזה ולציין את היום הזה בדיון על נושא הדיור המשותף בדיור מוגן של קשישים והבעיות שנגרמו להם עקב אותו דיור משותף, יחס הנהלת הדיור המוגן בכמה ערים שם נפגעת יכולת התקשרות הקשישים עם חברות רב-ערוציות או טלפונים של אינטרנט או יישום של חקיקה שהעברתי בקריאה שנייה ושלישית לגבי תעריפי חשמל מוזלים לקשישים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: (הנוכחים מציגים את עצמם).

סופה לנדבר: אני מבקשת מממלא מקום ראש עיריית חדרה להציג לנו את הדברים.

סופה לנדבר: נפגשנו אתך בחדרה וקיבלתי פניות מכמה ערים, כולל העיר חדרה, במסגרת ביקור שערכתי בחדרה, באשדוד, באשקלון, בירושלים ובעוד מקומות.

סופה לנדבר: קיבלתי פניות רבות מאנשים שגרים בדיור מוגן.

סופה לנדבר: צריך לומר שמדינת ישראל החליטה על פתרון שאני לא יודעת עד כמה הוא טוב, אבל זה פתרון עליו החליטה מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להעביר ביקורת אבל ידוע לעתים קרובות אנשים נמצאים בדירות מאוד מאוד קטנות, שם אי אפשר להסתובב והקריטריונים לאכלוס הדירות הללו לא פשוטים.

סופה לנדבר: אחרי שהאנשים מקבלים את האפשרות לחיות בדירות האלה, קשה מאוד לחיות בבניינים האלה בכבוד.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, מדינת ישראל משקיעה משאבים רבים כדי לתת לאנשים האלה אפשרות לחיות במקום ומדובר באנשים מבוגרים שמגיע להם להיות עצמאיים ולבחור את הדברים לפי רצונם ויכולתם.

סופה לנדבר: אני מבקשת מממלא מקום ראש עיריית חדרה להציג בפנינו את הבעיות בהן נתקלת בתוקף תפקידך ומה קורה עם פניות האנשים שפנו אליך.

רומן גישר: זה מאוד סמלי שאנחנו נפגשים דווקא היום כאשר כל מדינת ישראל מציינת את יום הקשיש.

רומן גישר: כמו שאתם יודעים, מי שגר בהוסטלים, אלה אנשים שהגיעו לגיל מבוגר.

רומן גישר: אני זוכר עת עליתי ארצה, הייתה תוכנית "בית ראשון במולדת" והתוכנית הזאת הייתה מיועדת בעיקר לאנשים צעירים שקיבלו בתים בקיבוצים ובמושבים.

רומן גישר: התוכנית הייתה תוכנית יפה.

רומן גישר: כאשר אנחנו מדברים כאן על מקבצי דיור, אני יכול לומר שכאן מדובר על בית אחרון במולדת.

רומן גישר: אני חושב שאנחנו צריכים להתייחס אל אותם אנשים – וזאת עובדה ואין מה לעשות – כאנשים שבבניין הזה ובדירה הזאת הם יסיימו את חייהם.

רומן גישר: לא מעט אנשים שמתגוררים בדירות האלה הם ניצולי שואה, אנשים שעברו את מלחמת העולם השנייה, ואני חושב שצריך לתת לאנשים האלה את המקסימום האפשרי, כבוד, הערכה וגם מה שקשור לעניין כספי ואנחנו כאן היום מדברים על העניין הכספי.

רומן גישר: לא יכול להיות שאנשים שגרים במקבצים – ואני מדבר על חדרה, אבל אני יודע שאותו הדבר קורה גם בערים אחרות – כאשר יש ארבעה מקבצים והתושבים שגרים במקבץ מסוים משלמים סכום שונה מאשר משלמים במקבץ אחר.

רומן גישר: אני מדבר על התשלום לחברת הכבלים וזאת יכולה להיות HOT או YES.

רומן גישר: כאמור, במקום מסוים משלמים 150 שקלים, במקום אחר משלמים 80 שקלים, ובמקום שלישי משלמים 130 שקלים.

רומן גישר: מדובר פה בסכום מאוד מכובד ועבור אותם אנשים שמתקיימים מהבטחת הכנסה ומקבלים פחות מ-2,000 שקלים בחודש, זה משמעותי.

רומן גישר: היזם מרוויח הון תועפות מאותו מקבץ, שם גובים סכומים כאלה שאני לא יכול להבין איך יכול להיות שבדירת חדר אחד, דירה בת 25 מטרים, מדינת ישראל משלמת 500 דולר ליזם.

רומן גישר: אם אתם שואלים אותי, ואני לא יודע אם אני יכול לומר את זה כאן, אבל לפי דעתי זה פשע.

רומן גישר: בנוסף לכך גובים סכומים מאותם מסכנים שצריכים לשלם עבור תרופות, חשמל, מים וכולי.

רומן גישר: לפחות הם פטורים מתשלום ארנונה.

רומן גישר: כאן הגיע הזמן לעשות סדר והגיע הזמן לעשות משהו כדי שאותם אנשים ישלמו תעריף אחיד, תעריף שיהיה תעריף אחד לכולם.

רומן גישר: אני חושב שלכן אנחנו יושבים כאן ומדברים והגיע הזמן להחליט על כך.

רומן גישר: הדברים אמורים עם לגבי תשלום עבור חשמל.

רומן גישר: הזמין אותי היום המנכ"ל החדש של חברת החשמל לארוחת צהרים אבל לא הלכתי כי הגעתי לכאן כי אני חושב שיותר חשוב לי להיות כאן ולראות איך אנחנו מתקדמים.

רומן גישר: אני מבין שחברת חשמל מהווה מונופול והדבר הגדול ביותר שקיים במדינת ישראל, אבל כמו שהיום כל הגורמים מסתכלים על האנשים המבוגרים, על ניצולי השואה, ונותנים להם הנחות שונות והולכות לקראתם, גם חברת החשמל, חברה מאוד מכובדת, צריכה לנהוג כך.

רומן גישר: אני מעדיף שנשמע את האנשים שיושבים כאן שהם יכולים לספר הרבה.

מדאה פלג: אני מנהלת מקבץ באשדוד.

מדאה פלג: אני מדברת על החוק שיושבת-ראש הוועדה הציעה באשר לחשמל.

מדאה פלג: למקבץ הספציפי שלנו יש בעיה כי אין לנו התקשרות ישירה עם חברת החשמל.

מדאה פלג: אנחנו נמצאים במתחם של קניון סימול באשדוד ובחברת החשמל מופיע מונה ציבורי.

מדאה פלג: זה אומר שאנחנו מנוהלים על-ידי חברת QLC וזה אומר שלדיירים אין אפשרות להתקשר עם חברת החשמל באופן ישיר כי אין להם מונים של חברת החשמל.

מדאה פלג: עקב כך נוצרה בעיה שאותה צריך לפתור כי הדיירים לא אשמים שלא עומדת בפניהם אפשרות התקשרות עם חברת החשמל.

מדאה פלג: ביקשתי וקיבלתי מחברת QLC רשימה של כל הדיירים עם מספרי מונים.

מדאה פלג: הכסף שהם משלמים בסופו של דבר מגיע לחברת החשמל כי חברת QLC רק מנהלת את החשבון לקניון סימול, אבל הכסף מגיע לחברת החשמל.

מדאה פלג: צריך איכשהו לפתור את הבעיה הזאת.

רומן גישר: אני לא בטוח שהכסף מגיע לחברת החשמל כי הדיירים שגרים בהוסטלים נותנים המחאה לחברת אחזקה.

רומן גישר: אני מדבר על חדרה.

רומן גישר: חס וחלילה אני לא רוצה לומר דבר על חברת האחזקה כי אני מאמין שהכסף עובר ישירות לחברת החשמל.

רומן גישר: לפי דעתי כאן צריך לעשות סדר כי כל אחד צריך לדעת מה כמות החשמל שהוא צורך ולשלם עבורה.

מדאה פלג: הדיירים מקבלים הודעה כמה חשמל הם צרכו.

רומן גישר: מאיפה הם מקבלים את ההודעה?

מדאה פלג: מהנהלת החשבונות שלנו.

מדאה פלג: לכל דייר יש הוראת קבע.

מדאה פלג: מנהלת החשבונות שלנו מבצעת את הפעולה.

רומן גישר: זה בדיוק מה שאני אומר, אבל זה לא צריך להיות כך.

סופה לנדבר: היא מחלקת את הסכום באופן שווה לכל דייר?

מדאה פלג: לא.

מדאה פלג: שום דבר לא מחולק.

מדאה פלג: לכל דייר יש מונה בחברת QLC ורואים את צריכת הדייר.

מדאה פלג: שום דבר לא מתחלק.

סופה לנדבר: שמענו מה קורה בחדרה ובאשדוד, ועכשיו נשמע מה קורה בירושלים.

קיריל: יש כאן שני נציגים מירושלים, מהוסטל דיפלומט ומהוסטל חן, ואני אתרגם את דבריהם.

קיריל: מדובר בבניין פרטי שמושכר לחברת עמידר והמונה שם שייך לבעל החברה שמשלם עבור צריכת החשמל ואף אחד לא יודע כמה הם משלמים ועל מה הם משלמים.

קיריל: הדבר אמור גם לגבי הוסטל חן, כאשר הדיירים משלמים שכירות הכוללת תשלום עבור החשמל.

קיריל: הבעיה הנוספת בהוסטל דיפלומט היא שהנהלת ההוסטל הכריחה את הדיירים להתחבר לחברת HOT ולא נתנה להם אפשרות בחירה.

יעקב וילקוביץ: (דברים מתורגמים מרוסית לעברית).

יעקב וילקוביץ: אנחנו גרים במקבץ דיור שהוא חדש לגמרי וקיים רק שנתיים.

יעקב וילקוביץ: אנחנו כמו עבדים במקום הזה.

יעקב וילקוביץ: משרד הקליטה ומשרד השיכון הכריחו אותנו לחתום על הסכם שמהווה ממש הסכם עבדות.

סופה לנדבר: תאמר לי בבקשה מה הבעיה.

יעקב וילקוביץ: לפי ההסכם עליו חתמנו יחד עם משרד הקליטה ומשרד השיכון, הפכנו להיות עבדים.

יעקב וילקוביץ: הבעיה המרכזית הראשונה קשורה לטלפון של בזק.

יעקב וילקוביץ: כל אחד היה מנוי בבזק אבל איבדנו את זה.

יעקב וילקוביץ: כל אחד מאתנו הפסיד 600 שקלים.

יעקב וילקוביץ: הבעלים של ההוסטל הקימו מרכזיה של 20 מספרי טלפון של בזק שאנחנו אלה שכביכול רכשנו אותם ואנחנו משלמים עבורם אבל הקווים כל הזמן תפוסים.

יעקב וילקוביץ: אם אנחנו צריכים להתקשר, הקווים כמעט כל הזמן תפוסים.

יעקב וילקוביץ: בנוסף לכל, כדי להתחבר למרכזיה הזאת, הכריחו אותנו לשלם 250 שקלים.

יעקב וילקוביץ: בקו החוץ יש לנו זכות להשתמש אך ורק בחברה אחת – 00.

יעקב וילקוביץ: אין לנו מבצעים לא של 012, לא של 014 ולא של 013 ואנחנו אנשים שיש לנו קרובי משפחה בחוץ לארץ אבל אנחנו יכולים להתקשר אך ורק באמצעות 00 שם התעריפים כמובן הרבה יותר גבוהים.

יעקב וילקוביץ: לגבי הטלוויזיה.

יעקב וילקוביץ: הכריחו אותנו להיות מנויים אך ורק בחברה אחת, חברת HOT.

יעקב וילקוביץ: התשלום מתבצע אך ורק אצל מנהלת ההוסטל אבל כאשר יש לנו תקלה כלשהי, אנחנו חייבים להתקשר בעצמנו לחברת HOT.

יעקב וילקוביץ: שילמנו הרבה יותר מאשר שילמו בהוסטלים אחרים.

יעקב וילקוביץ: אנחנו משלמים סכום של 170 שקלים לחודש.

סופה לנדבר: בכל הוסטל משלמים מחיר אחר.

סופה לנדבר: קיבלתי מכתב שאומר שבהוסטל אחד משלמים 120 שקלים, בהוסטל אחר משלמים 140 שקלים ובהוסטל שלישי משלמים 170 שקלים.

סופה לנדבר: אנשים שהיו להם מחשבים, היו חייבים להתחבר דרך HOT ולהוסיף תשלום של 200 שקלים.

סופה לנדבר: למי שילמתם את ה-200 שקלים?

יעקב וילקוביץ: לחברת HOT.

סופה לנדבר: ישירות לחברת HOT או לבעלי ההוסטל?

יעקב וילקוביץ: ישירות לחברת HOT.

יעקב וילקוביץ: חברת HOT הציעה לנו – כי אנחנו מנויים שלה – קווי טלפון מוזלים שלה, 077, אבל הנהלת ההוסטל שמה מנעולים על הארונות שם יש חיבור של HOT והטילה איסור מוחלט להתחבר לטלפון הזה.

ארקדי שמונר: (דבריו מתורגמים מרוסית לעברית).

ארקדי שמונר: ראשית, אני רוצה להודות לאימא שלנו שאמרה את הדברים בצורה הנכונה ביותר.

ארקדי שמונר: שנית, אני רוצה להתייחס לנושא של חברות YES ו-HOT.

ארקדי שמונר: לא תמיד אנחנו מסתדרים עם חברה מסוימת ולכן רוצים לעבור מחברה לחברה.

ארקדי שמונר: במקרה כזה אומרים לנו לא באופן חד משמעי ומתרצים את זה בכך שאין צלחת על הבית בו אנו גרים.

ארקדי שמונר: לגבי חשמל ושעוני חשמל, אנחנו כמו חתולים עיוורים.

ארקדי שמונר: אף אחד מאתנו לא יודע כמה חשמל הוא צרך.

ארקדי שמונר: יכול להיות שהצריכה שלנו היא נכונה, אבל אין לנו נגישות ואיננו יכולים לראות האם החשבון שלנו נעשה בצורה נכונה.

ארקדי שמונר: היו חודשים ששילמתי 70 שקלים, אבל היו חודשים שקיבלתי חשבון בסך 100 שקלים או 300 שקלים.

ארקדי שמונר: יכול להיות שזה נכון, אבל מצד שני יכול להיות שנפלה טעות ולי אין נגישות ואפשרות לבדוק זאת.

סופה לנדבר: אני חושבת שלכל אדם, ולא משנה היכן הוא מתגורר, יש זכות להתחבר לחברת החשמל ולקבל ממנה את החשבון.

סופה לנדבר: אני חושבת שלכל אדם מבוגר יש זכות להתחבר לטלפון באמצעות חברה בה הוא בוחר ולקבל קו אישי שלו.

סופה לנדבר: אני יודעת שיש הוסטלים רבים ודיור מוגן שם אנשים מאוד מרוצים, אבל אני לא חושבת שלאנשים מבוגרים צריכים לבנות מסגרת התקשרות.

סופה לנדבר: מדובר באנשים שעברו את השואה, עברו את המלחמה, אנשים שבחייהם עברו כל כך הרבה וכאשר הם הגיעו לגיל הזה, חובת מדינת ישראל לתת להם אפשרות לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: התייחס לכך ממלא מקום ראש עיריית חדרה, התייחס לכך ולודיה אלדשטיין שהביא קבוצת אנשים מאשדוד והוא יושב-ראש פדרציית ישראלים דוברי רוסית והתייחס לכך קיריל וכל הנציגים שהגיעו לכאן.

סופה לנדבר: אם האנשים האלה הגיעו לכאן כנציגים של אותם אנשים, ומדובר במאות אנשים שחיים בהוסטלים וחיים בתנאים טובים, אני חושבת שצריך לעשות הכל כדי לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: בוועדה לפניות הציבור כבר פתרנו לא מעט בעיות.

סופה לנדבר: פתרנו בעיות של ניצולי שואה שהיו מורידים להם תוספת לשכירות כאשר הורדה זאת נעשתה מקצבת הזקנה ומהרנטה שהם קיבלו מגרמניה וחשבנו שזה לא נכון.

סופה לנדבר: את הבעיה הזאת פתרנו.

סופה לנדבר: פתרנו בעיה באשדוד כאשר משרד הקליטה אישר כניסה של אנשים להוסטל בלי גג.

סופה לנדבר: זה נשמע מוזר, אבל ההוסטל עמד כמה שנים בלי גג ונתנו לאנשים להיכנס לשם כאשר באותו הוסטל הייתה מעלית אחת ומאות אנשים שהתגוררו במקום במצב לא טוב ולא סביר.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לכעוס, אבל אתם ואנחנו כאן כדי לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע מחברת החשמל איפה הבעיה בהוסטלים האלו ובדיור המוגן ואיך אפשר לפתור את אותה בעיה.

ישראל מובשוביץ: באופן כללי, כל בניין שמקבל את האספקה שלו בנקודת חיבור אחת עם מונה אחד, כאשר תחת לנקודה הזאת יש דייר משנה – ומבחינת חברת החשמל הם סוג של דיירי משנה – כל בניין כזה, הקשר החוזי של חברת החשמל הוא רק עם אותו מונה ראשי בכניסה לבניין.

ישראל מובשוביץ: לכן חברת החשמל לא מכירה את כל אותם דיירים, אין לה קשר אתם והיא גם לא יכולה לתת להם שירותים כי השירותים של חברת חשמל הם לא רק שירותי חשבונות.

ישראל מובשוביץ: השירותים של חברת חשמל, באותו רגע שיש לי קשר עם לקוח, הם מלאים כולל אחריות על אספקת חשמל, על תקינות אספקת החשמל וכולי.

ישראל מובשוביץ: אם בניין כזה – הוסטל, בית אבות או קיבוץ – שקיבל חיבור בנקודה אחת ורוצה עכשיו להפוך לבניין בו כל אחת מהדירות מקבלת את האספקה באופן ישיר מחברת החשמל, לכאורה אין עם זה בעיה ובלבד שצריכה להיות כאן התארגנות עם יועצי חשמל, עם מתכננים שבאים אלינו ואומרים שעכשיו הבניין עובר למצב בו בכל דירה מתקינים מונה, צריך לראות איפה מתקינים את המונה, עבור מה משלמים לנו ועבור מה לא משלמים לנו.

ישראל מובשוביץ: על הנייר זה נשמע פשוט, אבל בפועל, מהניסיון שלנו, בניין כזה, כדי שהוא יעבור לאספקה כזאת שכל דירה תקבל מונה, הייתי אומר שזה מאוד לא פשוט אלא יותר מורכב ויקר.

סופה לנדבר: עברה חקיקה ואתם חלק מיישום החקיקה.

סופה לנדבר: דיווחתם לנו אתמול שבאמצע ספטמבר אנשים התחילו לקבל את כל ההטבות שנותן החוק.

סופה לנדבר: איך אתם מיישמים את החקיקה הזאת באותם בניינים משותפים שם מתגוררים האנשים האלה?

ישראל מובשוביץ: באותם בניינים אין יישום כי הם לא לקוחות שלנו.

ישראל מובשוביץ: גם על פי חוק החשמל וגם על פי התיקון לחוק הם לא לקוחות שלנו.

ישראל מובשוביץ: לכן הוא מיושם לפי הרשימה של ביטוח לאומי.

ישראל מובשוביץ: קיבלנו מביטוח לאומי רשימה ממוחשבת של כ-180 אלף לקוחות, את הרשימה הזאת אנחנו מצליבים עם מאג הלקוחות של חברת החשמל, ובכל מקרה שיש התאמה אותו לקוח מקבל מיד את הזיכוי.

ישראל מובשוביץ: ברגע שהוא לא לקוח שלנו, הוא חריג.

סופה לנדבר: משרד הקליטה ומשרד השיכון, מה נעשה כדי לפתור את הבעיה הזאת?

סופה לנדבר: אותי מעניין איך ההטבות בגין החקיקה הזאת מגיעות לכל בית של כל קשיש שזכאי לפי החוק להטבות שנובעות מהחקיקה הזאת.

אולגה דדון: אני מתייחסת רק למקבצי דיור ולא להוסטלים.

אולגה דדון: מקבצי דיור שם יש מונה נפרד לכל דייר, אני מניחה שאין שום בעיה מבחינת חברת החשמל למרות שגם עדיין החוק לא מיושם.

קריאה: התחלנו ב-25 בספטמבר.

ישראל מובשוביץ: אם מדובר בלקוח שרשום בחברת החשמל, מאותו הרגע שהתחלנו בביצוע, תוך חודשיים – אנחנו מוציאים חשבונות כל חודשיים – הוא יקבל וזה יהיה רטרואקטיבית מאז יישום החוק.

אולגה דדון: לגבי המקבצים שם יש מונה מרכזי או מונה משותף לכמה דיירים.

אולגה דדון: מבחינת החוזה המצב הוא תקין לחלוטין.

סופה לנדבר: מה זה תקין לחלוטין?

אולגה דדון: מבחינת משרד הקליטה אין פה בעיה חוזית.

אולגה דדון: לכן אנחנו מתכוונים יחד עם חברת עמידר ליזום ישיבה עם חברת החשמל ולעשות זאת ממש בקרוב כדי לנסות למצוא פתרון.

אולגה דדון: הבעיה היא פורמלית וטכנית, למרות שלמעשה לא אמורה להיות בעיה.

אולגה דדון: צריך לשבת ביחד.

אולגה דדון: החוק חוקק לא מזמן.

סופה לנדבר: מה שאת אומרת עכשיו, זה לא מספק אותי.

רומן גישר: בינתיים הם משלמים את התעריף.

אולגה דדון: כרגע אין לנו תשובה חד-משמעית לפתרון הבעיה.

אולגה דדון: כפי שנאמר כאן על ידי נציג חברת החשמל, מבחינה טכנית זאת בעיה.

אולגה דדון: אנחנו נשב ביחד ונמצא פתרון.

רומן גישר: כל הדיירים שגרים באותו בניין הם קשישים ומקבלים ביטוח לאומי.

רומן גישר: אם כן, הבניין הזה צריך לקבל הנחה.

אולגה דדון: נכון.

אולגה דדון: כך גם אנחנו אומרים.

אולגה דדון: פורמלית אין פה בעיה כי כולם קשישים.

רומן גישר: אנחנו יודעים שהמצב הזה יכול לקחת שנים ובינתיים אנשים ממשיכים לשלם.

רומן גישר: לכן צריך לפתור את הבעיה כמה שיותר מהר.

אולגה דדון: נכון.

אולגה דדון: מה שקורה הוא שהלקוח המרכזי הוא לא הקשיש אלא גוף מסוים.

אולגה דדון: חברת החשמל צריכה לבוא לקראת ואנחנו צריכים לשבת ולקבל החלטה איך עושים את זה.

ישראל מובשוביץ: את התפקיד שלנו אנחנו עושים ברצון רב.

ישראל מובשוביץ: ברגע שחוקק החוק, אנחנו מיישמים אותו במלוא המרץ וההתלהבות.

ישראל מובשוביץ: יש לקוחות שלא גרים בהוסטלים ועל פי הרשימות שקיבלנו בביטוח לאומי אנחנו לא מוצאים אותם אצלנו, כך שאנחנו מנסים לאתר אותם.

ישראל מובשוביץ: אנחנו לא מחכים שייפנו אלינו אלא ברגע שחוקק החוק, אנחנו רוצים ליישם אותו.

ישראל מובשוביץ: הבעיה כאן היא לא סמנטית.

ישראל מובשוביץ: זה לא עניין שחברת חשמל תלך לקראת אלא העניין הוא מהותי.

ישראל מובשוביץ: בהיבט של חברת חשמל ככלי שמשרת את החוק – ככלי, כי הרי בסופו של דבר המימון מגיע מכלל תעריפי החשמל ולא מהחברה עצמה – לחברה אסור לייצר תשלום לשום גורם שהוא לא הלקוח שלה.

ישראל מובשוביץ: מערך החשבונות של חברת החשמל שמטפל ב-2.3 מיליון לקוחות, על כל מערך כזה יש חוזה ובחוזה כתוב מספר תעודת הזהות.

ישראל מובשוביץ: זה משהו שעובר בקרה.

ישראל מובשוביץ: אנחנו לא יודעים לייצר המחאות או החזרים ללקוחות שהם לא לקוחות שלנו.

רומן גישר: אתם יודעים הכל.

ישראל מובשוביץ: לא, ממש לא.

ישראל מובשוביץ: אנחנו לא יודעים.

רומן גישר: אני כקשיש, כמה אחוזי הנחה אני מקבל מחברת החשמל אחרי שחוקק החוק החדש?

ישראל מובשוביץ: אני מציע שלפני שאתה מדבר תלמד את החוק.

זהבית נגלר: צריך למדוד את הצריכה שלך.

ישראל מובשוביץ: אם העלבתי אותך, אני מתנצל.

רומן גישר: לא, חס וחלילה.

ישראל מובשוביץ: בדיון הקודם שהתקיים בוועדת הכלכלה, לא כל הגופים במשק קפצו בהתלהבות על יישום החוק.

ישראל מובשוביץ: אנחנו טענו שהיישום הזה שנתן הנחה בחשבונות החשמל צריך להגיע ממקורות ישירים של הביטוח הלאומי ושל לשכות הרווחה.

ישראל מובשוביץ: חברי הכנסת, חברי הוועדה ולאחר מכן הכנסת, החליטו שזה צריך לבוא דרך חשבון החשמל.

ישראל מובשוביץ: לכן, מאותו רגע זה ניתב את זה למצב שאני יכול לשלם רק למי שנמצא בקשר אתי.

ישראל מובשוביץ: תשלום אחר צריך לבוא מאותו גורם, או ישירות מהביטוח הלאומי או מלשכות הרווחה.

ישראל מובשוביץ: הם יודעים, יש להם רשימות, שישלמו.

רומן גישר: אני חושב שאפשר לעשות את זה דרך שירותי הרווחה.

רומן גישר: אנחנו נגיש לכם רשימות של אותם אנשים.

ישראל מובשוביץ: לא, שהם יעשו את זה, שהם ישלמו ישירות.

זהבית נגלר: הכפיפות של חברת החשמל היא כפיפות לתעריפים שקבועים לפי דין.

זהבית נגלר: מי שקובע את התעריפים זאת הרשות לשירותים ציבוריים ולכן גם מה שאתה אומר לגבי ניצולי שואה, ככל שזה כואב לנו ואנחנו נכונים כחברה לסייע ורוצים לסייע, ידינו כבולות מאחר שאנחנו כפופים לתעריפים והמבנה של התעריפים הוא מורכב ולא נקבע על ידי חברת החשמל.

זהבית נגלר: אני יכולה לקחת כדוגמה את תשלום הארנונה.

זהבית נגלר: כאשר רשום אצלנו לקוח שהוא בית אבות שהוא גוף לכאורה מסחרי, הוא משלם תעריף כללי.

זהבית נגלר: החוק מדבר על תעריף למגורים והוא מתייחס לבעיות פרטניות של אדם שגר בדירה והתעריף שלו הוא תעריף למגורים.

זהבית נגלר: התעריף לבית האבות מלכתחילה הוא תעריף שונה, הוא תעריף כללי, הוא תעריף שהוא שונה מהתעריף למגורים.

זהבית נגלר: אם מדברים על ארנונה, מדברים על זיכוי של מחזיק בנכס לגבי ה"קובייה" בה הוא מתגורר.

זהבית נגלר: לגבי השטחים הציבוריים אתה גובה מבית האבות את התעריף המלא בלי שום הנחה.

זהבית נגלר: אתה אומר לנו עכשיו שניקח את התעריף הכללי שעליו לא נועדה לחול ההנחה.

זהבית נגלר: תחילו עליו את ההנחות שנועדו לחול על מגורים, גם על שטחים שהם שטחים שלא משמשים למגורים והם שטחים ציבוריים.

זהבית נגלר: זה אומר לפרק את כל החבילה ולהטיל עלינו דברים שהחוק לא התכוון בכלל להטיל עלינו.

זהבית נגלר: המטרה הייתה פרסונלית לעזור לאנשים ולא להכניס אותנו לאיזשהו מערך.

סופה לנדבר: נשמע עכשיו מה קרה בעמיגור, כי קיבלנו תלונות לגבי כל החברות להוציא חברת עמיגור.

סופה לנדבר: אני רוצה להודות ליובל פרנקל, מנכ"ל עמיגור.

סופה לנדבר: אני מוכרחה לציין שאתם לא גורמים לבעיות ואנחנו עובדים עם חברת עמיגור בצורה נאה מאוד והבעיות נפתרות.

סופה לנדבר: על כך אני רוצה להודות לך במיוחד.

סופה לנדבר: גם אצלך יש הוסטלים ודיור מוגן.

סופה לנדבר: תסביר לי איך קרה ומה עשיתם כי מההוסטלים של עמיגור לא קיבלנו תלונות.

יובל פרנקל: כדי ליישר קו עם אחינו הבכור מעמידר אני מוכרח לומר שהתמזל מזלנו כי אנחנו מטפלים בסוג אחר של אנשים.

יובל פרנקל: הרצון הטוב, אני בטוח שהוא קיים בכל המקומות.

יובל פרנקל: אנחנו מיוזמתנו - מכיוון שאנחנו יודעים שזאת זכות שמגיעה לאנשים ומאחר שמדובר בציבור שמודע לזכויות שלו – בדקנו את עצמנו מראש והסתבר שבסך הכל מדובר בשני בניינים שאין בהם מונים ישירים כאשר בכל יתר הבניינים שלנו יש מונים והאנשים חתומים מול חברת החשמל.

יובל פרנקל: אנחנו לא עוסקים במקבצי דיור.

יובל פרנקל: אני מוכרח לומר לזכות חברת החשמל – שתמיד מצטיירת כגוף בירוקרטי גדול – שהדיירים קיבלו מכתבים, הם הלכו, הם ענו, עזרנו להם היכן שהיה צריך, אבל המכתבים היו פשוטים, ברורים ו מובנים.

יובל פרנקל: בהחלט נעשתה כאן פעולה גדולה.

יובל פרנקל: הוסטל אחד הוא בבעלות עיריית הרצליה וזה ההוסטל שעמד ריק במשך שנים רבות ואוכלס רק לפני שנה וחצי ועיריית הרצליה מטפלת בו.

יובל פרנקל: הוסטל אחר הוא בהרצליה פיתוח, בצ'ירנה, ואנחנו בדקנו עם יועצים גם של חברת חשמל ועם יועצי חשמל, והסתבר שלשים מונה לכל דירה, מדובר בעלות שיכולה להגיע בבניין הזה בלבד ל-700-800 אלף שקלים לבניין.

יובל פרנקל: כל אחד מקבל מאתנו את הצריכה שלו דרך מוני משנה ולכן לקחנו את החוק והתאמנו אותו בדיוק.

יובל פרנקל: נדמה לי שמדובר ב-50 אחוזים הנחה עד 400 הראשונים, 50 אחוזים עד 400 ואנחנו החלטנו לספוג את זה עד שנגיע לאיזשהו הסדר וכך הודענו לדיירים.

יובל פרנקל: אני רואה את הרצון הטוב והאמיתי של אנשי חברת החשמל.

יובל פרנקל: יש מוני משנה מדויקים.

יובל פרנקל: נכון שהחוזה הוא חוזה אחד, אבל אין בעיה שאי אפשר לפתור אותה.

יובל פרנקל: יכול להיות שהחוק יצר מצב שאין לכם יכולת לפתור את הבעיה, ולכן אולי צריך לערוך תיקון.

יובל פרנקל: מוני המשנה מראים את הצריכה המדויקת של כל דייר ואני חושב שאפשר לנסות למצוא איזושהי דרך לפתרון הבעיה ולעשות זאת דרך מוני משנה.

יובל פרנקל: אם אנחנו נצרף לחוזה הכללי את החוזים של הדיירים עם הוכחה שהדיירים הם מקבלי קצבת ביטוח לאומי עם הבטחת הכנסה, אני חושב שאפשר לפחות לנסות לבדוק את הדרך להתמודד עם העניין הזה.

סופה לנדבר: חברת החשמל התחילה ליישם את החקיקה ואני צריכה לציין שהיה רצון גדול והיה שיתוף פעולה אתנו.

סופה לנדבר: ראיתי שבאמת רציתם לעזור לאותם אנשים.

סופה לנדבר: אמרתם לנו בישיבות הוועדה, גם בישיבות ועדת הכלכלה, שהרצון הוא גדול.

סופה לנדבר: תאמרו לי איך אפשר ליישם את החקיקה בדיור המשותף, היכן שקיים מונה אחד לכולם.

סופה לנדבר: בכל-זאת כמו שאמר יובל פרנקל גרים שם אנשים שזכאים לפי החוק לאותן הטבות.

סופה לנדבר: השאלה איך נפתור את הבעיה.

ישראל מובשוביץ: לצערי זאת בעיה.

יובל פרנקל: יכול להיות שזה לא בידם.

ישראל מובשוביץ: כפי שאמרתי קודם, ברגע שאני יוצר קשר ישיר עם הלקוח, הוא צריך להיות לקוח שלי.

ישראל מובשוביץ: כלומר, אם יש לו תקלה באספקת חשמל, הוא מצלצל למוקד 103 ואני צריך לבוא ולתקן.

ישראל מובשוביץ: זאת אומרת, לפי החוק, לפי המהות שלו, אין לי לקוח שהוא רק לקוח.

ישראל מובשוביץ: אני ספק חיוני ולא ספק חשבונות.

סופה לנדבר: מה הבעיה לעשות מונה לכל דייר שמתגורר בהוסטל הזה?

סופה לנדבר: כמה זה יעלה?

ישראל מובשוביץ: יובל פרנקל תיאר את המצב.

ישראל מובשוביץ: אני מניח שהיית בקשר עם האנשים שלנו שאפילו לא ידעתי עליו אבל זה יפה מאוד שקידמתם את זה.

ישראל מובשוביץ: בעניין הזה אני מניח שנמצאים כאן נציגים של הרשות לחשמל שיכולים לחזק את הדברים.

ישראל מובשוביץ: מחיר של חיבור חדש של כל לקוח, יש לו תעריף.

ישראל מובשוביץ: כל יחידת דיור, על פי גודל הדיור שלה, משלמת מחיר וזה מחיר של אלפי שקלים עבור דירה.

ישראל מובשוביץ: העבודה יכולה לעלות פי 10, אבל זה לא משנה כי לי מותר לגבות מה שקובעת רשות החשמל.

סופה לנדבר: תנו לי כיוון לפתרון.

ישראל מובשוביץ: הכיוון לדעתי בפלטפורמה אחרת ולא דרך חברת חשמל.

קריאה: הפתרון צריך להיות באמצעות תיקון חוק.

סופה לנדבר: זה דבר שאורך חודשים ואפילו שנים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאם יש רצון, חברת החשמל יכולה לעשות זאת ללא חקיקה נוספת או ללא תיקונים בחוק.

סופה לנדבר: משרד הקליטה, למה עד היום לא הגעתם לפתרון?

סופה לנדבר: הרי ידעתם על החקיקה הזאת למרות שאני צריכה לומר שקיבלתי טלפון מחביב קצב שאמר שהוא שולח אותך וכי למשרד הקליטה יש רצון לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: הבנתי שלפי הרשימות שתקבלו תעשו סדר בבית ותוך זמן קצר תאמרו לנו איך אתם פותרים את הבעיה.

סופה לנדבר: מדינת ישראל משקיעה כל כך הרבה משאבים בדיור של אותם אנשים ואני חושבת שהחוק צריך לשרת כל דייר ודייר.

סופה לנדבר: לא איכפת לי איך זה יקרה, אם אתם תספגו, אם תעשו כמו שעשו בחברת עמיגור.

סופה לנדבר: תעשו מה שאתם רוצים, אבל אני נותנת לכם שבועיים ואחרי שבועיים אני אזמין אתכם לישיבה נוספת כדי לשמוע על פתרון הבעיה.

סופה לנדבר: לכל דייר מגיע ואני לא רוצה לקיים ישיבות מסוג זה.

סופה לנדבר: אני יודעת שכאשר חביב קצב רוצה וכאשר השר רוצה, פותרים את הבעיה.

אולגה דדון: לכן התחלתי את דבריי ואמרתי שאנחנו מודעים לבעיה ואנחנו מתכוונים לפעול למציאת פתרון יחד עם חברת החשמל, עם משרד התשתיות ועם חברת עמידר כי חברת עמידר היא החברה המנהלת את המקבצים.

סופה לנדבר: יובל, אמרת שיש לך גם פתרון לגבי חברות הכבלים.

יובל פרנקל: זה לא עניין של פתרון.

יובל פרנקל: אני יודע שזה פועל גם בעמידר כאשר אנחנו מדברים על כוח הקנייה של הדיירים.

יובל פרנקל: לגבי הבחירה בין HOT ל-YES – ומשרד השיכון התיר לחברות נוספות בתנאי שלא תהיה פגיעה בתשתיות של הבניינים והן יבטיחו שהן ייקחו על עצמן אחריות – אני מוכרח לומר שהדיירים יוצרים תחרות בין HOT ל-YES והרבה פעמים המחירים יורדים.

רומן גישר: לא הדיירים אלא חברות האחזקה.

יובל פרנקל: אצלנו אין חברות אחזקה.

סופה לנדבר: אצלך אין בעיה, אבל כאן אנחנו עדים לבעיה שלא חשבתי שהיא צריכה להתקיים.

רומן גישר: בעל חברת אחזקה לוקח 150 שקלים מכל דייר בהוסטל.

רומן גישר: עם חברת הכבלים הוא סוגר על תשלום של 100 שקלים, כך ש-50 שקלים נשארים לו מכל דירה ואת הכסף הזה הוא משלם לאיש אחזקה וכך הוא חוסך משכורת.

יעקב ברוש: כדי לאזן את התמונה, אם אנחנו מדברים על יום הקשיש, אמרת וחשוב להדגיש שבסך הכל יש לנו 14 אלף יחידות בהן מתגוררות האנשים בתנאים טובים.

יעקב ברוש: תשתיות החשמל, כמו שנאמר כאן, מלכתחילה נבנו ברוב המקומות עם מונה מרכזי ועם מונים משניים.

יעקב ברוש: אנחנו מכירים את הבעיות ממקומות אחרים.

יעקב ברוש: כדי לפתור את הבעיה, לצערי אין שום פתרון אלא להתקין מונה ישיר לכל דייר מול חברת החשמל וזה דבר שעולה אלפי שקלים.

יעקב ברוש: אנחנו השקענו במקומות אחרים אלפי שקלים.

יעקב ברוש: אנחנו חברה מנהלת.

יעקב ברוש: אם יינתן לנו תקציב, אנחנו נעשה את המונים מול חברת החשמל כמו שעשינו בתל-אביב, בבת-ים ובמקומות אחרים.

יעקב ברוש: לדעתי הפתרון הממוסד והקצר ביותר בסופו של דבר זה כסף מהמשרדים כדי שנתקין מונים אישיים לכל דייר ודייר כך שהמונים יהיו ישירות מול חברת החשמל ולא מוני משנה.

יעקב ברוש: לגבי חברות הכבלים והתקשורת.

יעקב ברוש: בעיקרון יש ועדי בתים והם עצמאיים להתכנס ולהחליט עם מי להתקשר.

יעקב ברוש: המחירים הם מחירים לפי משא ומתן מרוכז שהם עושים מול החברות וזה דבר הגיוני.

יעקב ברוש: אין מחירים אחידים.

יעקב ברוש: גם לי ולשכני אין את אותו מחיר לא ב-YES ולא ב-HOT וכל אחד מנהל משא ומתן ומשיג חבילה כזאת או אחרת.

סופה לנדבר: מי מקיים את המשא ומתן?

סופה לנדבר: בחברה אומרים להם שהם יכולים להתקשר רק עם חברה אחת ולא להתקשר עם חברה שנייה.

יעקב ברוש: בעיקרון אין התקשרות רק עם חברה אחת.

סופה לנדבר: שמעת כאן שיש התקשרות עם חברה אחת וחברת האחזקה אומרת שאפשר להתקשר או עם HOT או עם YES ונועלים את הארון כדי שלא יהיו מסוגלים להתקשר עם חברה אחרת.

יעקב ברוש: זה התפקיד שלנו.

יעקב ברוש: כמו שאמר לך חביב קצב, כך גם אני אומר לך, אנחנו בודקים כל מקרה לגופו של עניין.

יעקב ברוש: אם זה אכן קורה, אנחנו נשחרר ונבטל את זה.

יעקב ברוש: כל אחד סוברני להתחבר עם מי שהוא רוצה אלא שהוא צריך לדעת שזה עולה כסף.

סופה לנדבר: אני מבקשת לשמוע את נציגי משרדי הממשלה שיאמרו לנו האם הייתם מודעים לקיום הבעיה, האם ידעתם שהאנשים האלה נמצאים בבית-סוהר של מדינת ישראל, האם ידעתם שאסור להם להתקשר עם החברה אתה הם רוצים להתקשר, והאם ידעתם שבעצם מי שמחזיק את הבניינים האלה מתייחס לקשישים האלה לא בצורה הראויה, ואני אומרת את הדברים בשפה עדינה מאוד.

אורה חריש: לגבי דיור גיל הזהב של משרד השיכון.

אורה חריש: אין את הבעיה של מונים מרכזיים של חברת החשמל ולכל דייר יש את החוזה האישי שלו מול חברת החשמל.

אורה חריש: לכן הבעיה הזאת לא קיימת.

אורה חריש: לגבי חברות הכבלים, יש לנו הוראות ברורות.

אורה חריש: כל דייר שרוצה יכול להתחבר ל-HOT ויכול להתחבר ל-YES.

אורה חריש: מאחר שב-YES מדובר בצלחת שמוצבת על הגג, יש הנחיות ברורות איך היא מתקשרת עם החברה המנהלת ואין עם זה בעיה.

אורה חריש: בבתי דיור גיל הזהב אין בעיה.

אורה חריש: אם יש בעיה, היא קיימת במקבצי הדיור ששייכים למשרד הקליטה.

יעקב ברוש: אנחנו עושים את הפיקוח עבור משרד הקליטה.

יעקב ברוש: אנחנו למעשה פועלים לפי הנחיות חביב קצב והצוות שלו.

לודמילה גרסנוב: (דבריה מתורגמים מרוסית לעברית).

לודמילה גרסנוב: אנחנו נתקלים בבעיות דומות.

לודמילה גרסנוב: אנחנו משלמים 140 שקלים לחברת HOT ואילו הבניין לידינו משלם 119 שקלים.

לודמילה גרסנוב: התשלום משולם להנהלת המקבץ ולא משולם ישירות ל-HOT.

לודמילה גרסנוב: במקרה של דייר שהגיע בנפרד – כל הדיירים הקודמים נכנסו כקבוצה – והלך להתקשר עם חברת הכבלים, הוא משלם 119 שקלים כאשר כל הדיירים בבניין משלמים 140 שקלים להנהלה.

סופה לנדבר: אתם יכולים להסביר לי איך זה קורה?

יניר פלג: כפי שנאמר כאן קודם לא צריך להיות אשף פיננסי כדי להבין שהסכומים בהם מדובר משולמים למנהלי המקבצים והם לא בהכרח משקפים – ובמקרים האלה הם לא משקפים – את המחיר שמנהלי המקבצים משלמים לחברת HOT.

יניר פלג: זאת אומרת, אנחנו לא יודעים כמה מנהלי המקבצים גובים מהדיירים.

סופה לנדבר: אם אני מתגוררת בדיור מוגן, אני בקומה אחת והשכנים בקומה אחרת, ואני החלטתי להתקשר עם חברת YES והם החליטו להתקשר עם חברת HOT, אני יכולה לעשות את זה?

סופה לנדבר: מבחינה טכנית זה אפשרי?

יניר פלג: צריך להבחין.

יניר פלג: יש מקבצים שהתשתית הפנימית בהם שייכת למקבץ, לחברת הניהול, ואז היא רשאית מבחינתה להחליט מה יעבור שם ואנחנו כחברות תקשורת מאוד מוגבלים כי אם התשתית היא שלה, אני לא יכול לומר דבר בקשר למה שהיא מעבירה שם.

יניר פלג: אם התשתית היא שלי, כמו שזה בחלק מהמקרים, אם דייר רוצה להתקשר אתו באופן ישיר, אני לא יכול לומר לו שלא יתקשר אתי כי אני מחויב לספק לו את השירות.

יניר פלג: העניין הוא שאין לו תמריץ כלכלי לעשות את זה מכיוון שחברת הניהול מקבלת מאתנו מחירים מאוד מאוד אטרקטיביים.

יניר פלג: גם אם היא גובה ממנו קצת יותר ממה שהיא צריכה לשלם לי – דבר שאין לי שליטה עליו – עדיין בדרך כלל היא דואגת שהמחיר יהיה יותר נמוך מהמחיר שהוא היה מקבל אם הוא היה מתקשר אתנו ישירות, גם אחרי ההנחה שמגיעה לו בחוק.

רומן גישר: אותם אנשים שמבינים במקרה הטוב שתי שפות, רוסית ושפה נוספת, למה הם צריכים לקלוט את אל ג'זירה, סוריה וכל הדברים האלה?

רומן גישר: אפשר לתת להם ארבעה-חמישה ערוצים וישלמו תעריף מינימלי.

יניר פלג: השאלה שאתה שואל היא נכונה לא רק לגבי האנשים האלה אלא לכלל הציבור.

קריאה: זאת החבילה.

רומן גישר: מדובר כאן בסוג מיוחד של אנשים.

יניר פלג: לא באנו לפתור את הבעיות של חברות הכבלים אלא את הבעיות של דיירי ההוסטלים.

זהבית שחף: הבעיה העיקרית שנוצרת אצל האנשים האלה היא שברגע שבעל הנכס מחליט להתקשר עם חברה מסוימת, לנו, ל-HOT או ל-YES, אין מה לעשות עם זה.

זהבית שחף: כדי להתקין את הצלחת, YES צריכה הסכמה של בעל הבניין אבל ברגע שאין לי את ההסכמה, גם אם האנשים הנחמדים האלה רוצים להתקשר אתנו, אין אפשרות לעשות זאת.

סופה לנדבר: הוא בעל הבניין ולא בעל החיים של אנשים מבוגרים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמשרד הקליטה, משרד השיכון ומי שנתן מטעם מדינת ישראל זכות לאותם אנשים לנהל את הבניינים האלו, הוא נתן להם זכות לנהל רק את הבניינים ובשום פנים ואופן לא את חייהם של האנשים המבוגרים.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שבמדינת ישראל לא שמו לב לדבר כזה.

סופה לנדבר: האנשים האלה חיכו בתור במשך שנים, הם התגלגלו מדירה לדירה, הם עברו סבל נוראי במדינת ישראל ובחיים האישיים ומה שקורה אתם עכשיו מאוד מאוד מכעיס אותי.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שהם צריכים להגיע לכנסת, לדפוק בדלת ועדת פניות הציבור, או בדלת סגני ראשי ערים או חברי מועצת העיר ולומר שבעצם מתעללים בהם.

סופה לנדבר: דבר כזה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: רבותיי, תתעוררו.

סופה לנדבר: אני לא באה בטענות לא ל-HOT, לא ל-YES ולא לחברת החשמל אבל אני באה בטענות לאותם אנשים שמפעילים את הבניינים האלה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שיש בניין שם גרים אנשים מבוגרים, והם צריכים לחיות שם בכבוד, והתנאים האלמנטריים לא קיימים.

סופה לנדבר: כבר הזכרתי קודם את אותו בניין באשדוד שהיה בלי גג וכאשר פועלת בו רק מעלית אחת.

סופה לנדבר: תסבירו לי איך נתנו אישור לבניין בלי גג.

סופה לנדבר: איך נותנים אישור הפעלה לבניינים האלו בזמן שמתעללים בקשישים?

סופה לנדבר: אני לא אתן לזה יד.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: אני רוצה להתייחס לחוק כך שלפחות זה יבוא לידיעת משרד הקליטה ומשרד השיכון.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: ברשיונות שהוענקו לחברות הכבלים יש פיקוח רק על השירות האנלוגי.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: דיירים בבתי אבות שפועלים ללא מטרות רווח, מלכ"רים, זכאים ל-25 אחוזי הנחה מהתעריף האנלוגי.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: נאמר כאן קודם שמדובר במשא ומתן, ויכוח וכי כל אחד משלם אחרת, אבל לא.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: דיירים שמתחברים במסגרת השירות האנלוגי, ובתי אבות שפועלים ללא מטרות רווח, זכאים ל-25 אחוזי הנחה.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: אגב, התעריפים הדיגיטליים של HOT לא מפוקחים ואם הדיירים התחברו לשירות הדיגיטלי, אנחנו לא מפקחים, וכך גם לגבי התעריפים של חברת YES.

רומן גישר: מי עובד ללא מטרות רווח?

רומן גישר: לא הבנתי את הנקודה.

רומן גישר: מקבצים בלי מטרות רווח?

רומן גישר: אתם יודעים כמה הם מרוויחים?

רומן גישר: הלוואי עליך ועלי.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: אם מדובר בבית אבות שפועל עם מטרות רווח, הדין הזה לא חל עליו.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: אנחנו מדברים על בתי אבות שפועלים ללא מטרות רווח.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: קיבלתי את הפניות ללא שם וללא כתובת ואני מדברת באופן כללי.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: אנחנו אומרים שהם זכאים ל-25 אחוזים הנחה מהתעריף האנלוגי.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: פנינו לחברת HOT כדי לברר כמה HOT גובה ואני מאמינה – אבל אני עוד לא יודעת – שהיא גובה 25 אחוזים פחות מהמחיר האנלוגי, אבל אנחנו נוודה זאת.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: נראה את ההסכמים ונוודה זאת.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: מי שמפקח על מנהלי ההוסטלים – אם זה משרד השיכון או משרד הקליטה – צריך לדעת שיכול להיות שמישהו כאן גוזר קופון.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: יכול להיות ש-HOT גובה מהם 100 שקלים והם גובים מהדיירים 150 שקלים.

רומן גישר: מה עם חברת YES שאין לה שידורים אנלוגיים?

מירב שטרוסברג-אלקבץ: שוב, התעריפים הדיגיטאליים של חברת HOT לא מפוקחים וכך גם התעריפים של חברת YES שהם לא מפוקחים.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: התחרות עושה את שלה, אבל צריך לאפשר תחרות.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: צריך לאפשר לכל דייר לפנות או ל-HOT או ל-YES.

קריאה: ההנחה היא לא אישית לדייר אלא לבית.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: ההנחה היא לדיירי בתי אבות שפועלים כמוסדות ללא מטרות רווח ושהמדינה משתתפת בניהול שלהם.

קריאה: אני מדברת על הקשיש עצמו שהוא נתמך ביטוח לאומי.

קריאה: למה הוא לא יכול לקבל את ההנחה ישירות?

מירב שטרוסברג-אלקבץ: הוא יכול, אם הוא דייר בית אבות.

מירב שטרוסברג-אלקבץ: מבחינת הרשיון הוא יכול ורשאי לקבל את ההנחה הזאת.

סופה לנדבר: אם אני דיירת בדיור מוגן, אני יכולה לבחור כל חברה שאני רוצה לבחור בה?

קריאה: ולקבל את ההנחה.

אריק רשף: יש כאן שאלה של מי התשתית.

אריק רשף: צריך להבין שמשרד התקשורת, כאשר עלתה על שולחנו שאלת השימוש המשותף, הגיע למסקנה שטכנית ותיאורטית אפשר לעשות זאת ואפשר להעביר בעת ובעונה אחת גם שידורי כבלים וגם שידורי YES למרות שהם עובדים בתדרים שונים.

אריק רשף: הסתבר שבעולם אין הוראות של רגולציה לבצע שימוש משותף וגם בישראל זה נתקל בבעיות טכניות כך שבסופו של דבר אין הוראה בדבר שימוש משותף.

אריק רשף: לכן השאלה היא האם יש שתי מערכות, כאשר במערכת אחת עוברת הטלוויזיה בכבלים ובשנייה באים שידורי הלווין, כי אז באמת דיירי אותו בניין יכולים לבחור בחברה בה הם רוצים.

סופה לנדבר: אני חושבת שבבניין של 300 או 400 דירות או חדרים ניתן לקבל שירות גם מ-HOT וגם מ-YES וכל אחד יכול לבחור למי הוא רוצה להתחבר.

אריק רשף: השאלה היא בידי מי המפתח או מי היא היד אשר על הברז.

אריק רשף: בסופו של דבר היד אשר היא על הברז היא של אותו גורם שמנהל את ההוסטלים האלה ואותו גורם מסתבר שהוא זה שיוצר את ההסכמים שמחייבים את הדיירים.

אריק רשף: כלומר, יש כאן באמצע גורם מתווך שככל הנראה גורם לפערי תשלום וזאת הבעיה שצריך יהיה לפתור.

אריק רשף: זה עולה מכל הכיוונים.

אריק רשף: מדובר בהתקנה של שעונים, בהתקנה של צנרות, בהתקנה של קווי טלפון וקווי טלוויזיה בכבלים.

אריק רשף: כל הדברים האלה, בסופו של דבר שייכים או נקבעים על ידי מי שמנהל את הבניין.

וילי בזזובוב: (דבריו מתורגמים מרוסית לעברית).

וילי בזזובוב: אני מבין שיש הנחות שניתנות בחברות הכבלים, אבל לא לזה אני רוצה להתייחס.

וילי בזזובוב: מנויי הכבלים דוברי רוסית בלבד וכדי שנוכל לראות את הסרטים עליהם גדלנו, אין לנו ברירה אלא להתחבר לחברות הכבלים.

וילי בזזובוב: ב-YES וב-HOT רוב הערוצים דוברי הרוסית הורדו מהחבילה ועל הוספתם צריך לשלם סכום נוסף.

וילי בזזובוב: לעומת זאת, המחירים לא ירדו אלא המחיר נשאר אותו מחיר.

וילי בזזובוב: אם אני רוצה להתקין צלחת של חברה פרטית שנותנת למשל עשרה ערוצים דוברי רוסית, הנהלת ההוסטל או מקבץ הדיור לא מאפשר לנו לעשות זאת.

וילי בזזובוב: יוצא מכך שאנחנו מפסידים.

וילי בזזובוב: מצד אחד יש חבילה עם 500 ערוצים שאנחנו לא מבינים את שפת הדיבור שם, אבל מהצד השני מה שטוב לנו, אנחנו לא מקבלים.

ארקדי שמונר: (דבריו מתורגמים מרוסית לעברית).

ארקדי שמונר: אני מהנדס חשמל ואני יכול לומר שיש כאן בעיה שלא רוצים להבין אותה.

ארקדי שמונר: יש דרכים לפתור את הבעיה אבל לא אתן לכם עכשיו שיעור בחשמל.

סופה לנדבר: אני חושבת שמה שעשינו היום, פתחנו תיבת פנדורה.

סופה לנדבר: אני חושבת שבמדינת ישראל, כמו שאנחנו תמיד עושים, עושים הכל אבל לא מספיק.

סופה לנדבר: איך קרה שאחרי אכלוס – ואני מסכימה עם עמידר, עם עמיגור ועם משרד השיכון שאומרים שרוב הבניינים במצב טוב, בניינים בהם אנשים גרים בסיפוק – לא שמו לב לכך שבתוך הבניינים האלה חיים בני אדם וכל אחד מנהל את החיים האישיים שלו כפי שהוא רוצה.

סופה לנדבר: אני מסכימה עם אותם אנשים ואני רוצה לומר להם תודה על כך שהגיעו לכאן.

סופה לנדבר: בעוד שבועיים אני אקיים ישיבה נוספת.

סופה לנדבר: משרד הקליטה, אני לא יודעת מי חתם על החוזים האלה, על הפעלת הבניינים האלו ועל הפעלת ההוסטלים והדיור המוגן.

סופה לנדבר: אני מבקשת מכם לבדוק מה קורה בחוזים האלה והיכן לא שמתם לב.

סופה לנדבר: תוך שבועיים אני רוצה שתעשו בדק בית ותפתרו את הבעיה הזאת.

סופה לנדבר: תבדקו בניין בניין, חוזה חוזה.

סופה לנדבר: אני אסירת תודה לך על העצה שנתת לי.

סופה לנדבר: אני לא אסכים שיהיו מתווכים באמצע.

סופה לנדבר: אם לאדם מגיעה הנחה, לא יכול להיות שהוא לא יקבל אותה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שהמצב הזה יהיה לגבי ניצולי שואה, וטרנים, אנשים מבוגרים שחיים על קצבת זקנה אתה קשה להם לסיים את החודש.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים באיזה תנאים אנחנו חיים, אנחנו יודעים באיזה תנאים חיים האנשים האלה שחוסכים בחשמל, במים ובכל הדברים האלמנטריים כדי להגיע למצב שבסוף החודש יישארו כמה אגורות לתרופות, לתיאטרון, למוזיאון ולכל הדברים שאדם צריך בחייו.

סופה לנדבר: אני מבקשת את משרד הקליטה לפתור לי את הבעיה תוך שבועיים ולהגיע מוכנים לדיון.

סופה לנדבר: אל תאמרו לי בפעם הבאה שחביב קצב עסוק.

סופה לנדבר: אני גם אפנה היום לשר הקליטה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתם אנשים אחראים מאוד, ואני מכירה את חביב קצב ככזה.

סופה לנדבר: בבקשה, תפתרו את הבעיה הזאת.

סופה לנדבר: אני לא רוצה יותר לסחוב אנשים מכל הערים ולגרום להם להופיע כאן.

סופה לנדבר: היום אני אתייחס לנושא ברדיו.

סופה לנדבר: אני אומר שבהסכמה עם משרד הקליטה – וכך אני מבינה את השתיקה שלך – שתוך זמן קצר תפתרו את הבעיה וכל ההטבות שמגיעות לפי חוק תעריפי חשמל ולפי התקשרות עם חברה זו או אחרת, ייתנו לאנשים האלה כך שהם יוכלו לנהל את החיים האישיים והפרטיים שלהם.

סופה לנדבר: אני לא אסכים למה שאתם עושים בבניינים האלה.

סופה לנדבר: אני לא אומרת אתם עושים, אבל אתם נתתם להפעיל את הבניינים האלו לחברות הנהלה ולבעלים ואני רוצה שתבדקו מה קורה שם.

אולגה דדון: לגבי הכבלים.

אולגה דדון: מה ששמעתי עכשיו כאן לגבי המנעולים על הארונות, זה דבר חדש שפעם ראשונה שמענו.

אולגה דדון: כמובן שאנחנו נבדוק את המקים האלה לעומק ולא ניתן להם לקרות.

סופה לנדבר: אמר לך ממלא מקום ראש העירייה.

אולגה דדון: אנחנו מחייבים את הקבלן לבנות תשתית לערוצים ישראלים.

אולגה דדון: מבחינתנו זה לא משנה HOT או YES אלא אנחנו דורשים ערוצים ישראלים.

אולגה דדון: אם הקבלן משיג איזושהי הנחה באמצעות מכרז וזה לטובת הדיירים, אנחנו רק מברכים על כך.

אולגה דדון: אם דייר כלשהו רוצה להתחבר לחברה אחרת, זאת זכותו המלאה והוא חופשי וזכאי לעשות זאת.

אולגה דדון: אם יש מישהו שמונע זאת ממנו, אנחנו נתערב ונפעל בהתאם.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: יש עוד דבר שיכול להיות שלא שמעתם עליו.

סופה לנדבר: חוץ מההתקשרות עם החברות והספקים, יש עוד דבר אחד.

סופה לנדבר: תבדקו בבקשה – אם אתם כבר בודקים – הכשרה של אנשים שמפעילים את הבניינים האלה.

סופה לנדבר: הם לא עוברים הכשרה ולעתים קרובות יושבים אנשים שאני לא רוצה לומר עליהם פרימיטיביים אבל אלה אנשים שהרמה שלהם לא תמיד מתאימה למקום אותו הם מנהלים.

סופה לנדבר: אני מבקשת מכם לבדוק את הדברים האלה.

סופה לנדבר: תבדקו איזה קורסים להכשרה עוברים האנשים האלה.

סופה לנדבר: במקרה אנחנו שומעים שיש אנשים שמרוצים, אבל קיבלנו גם תלונות על כך שחלק מדיירי הבניינים האלה לא מרוצים מהאנשים שמנהלים אותם.

אולגה דדון: יש לך פנייה מסוימת?

סופה לנדבר: אחר כך אני אתן לך.

סופה לנדבר: אני מודה לכם.