ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 347, 2007-08-27 13:00

גלעד ארדן: שלום לכולם.

גלעד ארדן: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

גלעד ארדן: על סדר היום - הצעתו של חבר הכנסת דב חנין, הצעה לסדר היום בדיון מהיר, בנושא שביתת המחאה של מחוסרי הדיור בירושלים.

גלעד ארדן: רשות הדיבור למציע.

דב חנין: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דב חנין: העילה לדיון הזה היא כמובן אותו מאהל של מחוסרי דיור שנמצא במרכז ירושלים כבר כמה חודשים - מה-6 ביוני.

דב חנין: עד היום הוא משמש למשפחות, 18 משפחות, 19 ילדים, יושבים במאהל במרכז ירושלים יום ולילה בתנאים לא תנאים, בחום, ברוח, בשרב, ובעצם – העולם ממשיך להתנהג כמנהגו, למרות שדבר כזה מתרחש – כנסת מתנהלת, הממשלה מתנהלת, התקשורת מתנהלת, וכולם מתנהלים.

דב חנין: רק האנשים האלה מופקרים במרכז ירושלים, לגורלם.

דב חנין: במאהל הזה נמצאים מחוסרי דיור – משפחות מחוסרי דיור, כשלכל אחת מהן יש את הסיפור שלה.

דב חנין: נמצאים פה נציגים של המאהל, ואני חושב שהדבר הטוב ביותר, אדוני היושב ראש, יהיה לתת להם לתאר את התמונה, את המצב ואת הבעיות שלהם.

דב חנין: אבל אני הייתי רוצה לומר מה אני הייתי מבקש מהדיון הזה, קודם כל- במאהל הזה של מחוסרי הדיור.

דב חנין: אני חושב, אדוני היושב ראש, שאנחנו, כוועדה, צריכים להתארגן מול משרד השיכון – קודם כל, במטרה להבטיח פתרונות קבע לאנשים האלה.

דב חנין: אם יש צורך – עד שיהיו פתרונות הקבע האלה צריך להבטיח דיור זמני מתקבל על הדעת, בהסכמה שלהם, בהידברות איתם, ובירושלים.

דב חנין: כולם מדברים על ירושלים, אבל בפועל רוצים להפנות את האנשים הללו שגרים שנים רבות בירושלים לכל מיני מקומות אחרים ברחבי הארץ.

דב חנין: בעיה דחופה במיוחד היא הבעיה של הילדים.

דב חנין: אנחנו בשבוע הבא מתחילים את שנת הלימודים וצריך להבטיח את ההשתלבות שלהם במוסדות חינוך מתאימים – גני ילדים, בתי ספר, וכדומה.

דב חנין: המקום הזה, למעשה, הוא היום מקום מופקר.

דב חנין: עובדות סוציאליות לא מגיעות – ואני חושב שזו, כשלעצמה, שערוריה שאי אפשר לעבור עליה לסדר היום.

דב חנין: כל תירוץ שמעלים בעניין הזה- אי אפשר לקבל אותו.

דב חנין: חובתה של המערכת וחובתן של העובדות הסוציאליות לשלוח אנשים למאהל כמו המאהל הזה.

דב חנין: אני, כמובן, אשאיר את תיאור המאבק לנציגי המאהל עצמו, אבל אני רוצה לומר כמה מילים על הבעיה היותר רחבה, הבעיה היותר עקרונית.

דב חנין: המאהל הזה מבטא בעיה מאד קשה.

דב חנין: משהו רע מאד קרה לדיור הציבורי בארץ.

דב חנין: היתה לנו במדינה הזו מערכת של דיור ציבורי.

דב חנין: היו בה חסרונות, היו בה חולשות, היו בה בעיות, אבל היום – אפילו המערכת הלקויה של הדיור הציבורי שהיתה הולכת ושוקעת.

דב חנין: הולכת ושוקעת, הולכת ומצטמצמת, הולכת ומתנוונת.

דב חנין: אני רוצה להביא כמה מספרים בהקשר הזה: בשנת 1998, לא מזמן – היו 107 אלף דירות במאגר הדיור הציבורי.

דב חנין: היום, או יותר נכון – בספטמבר, 2006, לפני שנה – היו 89 אלף, קצת פחות מ- 89 אלף דירות.

דב חנין: במהלך 8 שנים, מספר הדירות בדיור הציבורי הצטמצם בקרוב ל – 20 אלף.

דב חנין: בקליפת אגוז – זה הסיפור.

דב חנין: יש פחות ופחות דירות של דיור ציבורי.

דב חנין: והתוצאה היא שלפי הנתונים הרשמיים היום ממתינים לדיור ציבורי 53 אלף זכאים.

עמי צדיק: זה נכון ל – 2005.

עמי צדיק: היום זה כבר יותר.

דב חנין: הנתון הוא מסוף 2005, והמספר היום הוא יותר גדול.

דב חנין: 53 אלף זכאים ממתינים לדיור ציבורי, ואין.

דב חנין: כשכל כך הרבה זכאים ממתינים ואין להם, אנחנו מבינים שהמערכת הזו לא נותנת את התשובה.

דב חנין: מערכת הדיור הציבורי נועדה לתת תשובות לאנשים שאין להם אופציה אחרת.

דב חנין: אם 53 אלף אנשים ממתינים, זכאים – אז אנחנו בבעיה מאד גדולה.

דב חנין: מאז 1997 ועד היום לא נבנתה אפילו דירה אחת של דיור ציבורי בישראל.

דב חנין: כשבאים לממשלה, הממשלה אומרת – אנחנו בונים דירות לרכישה, ויש אנשים שלא יכולים לרכוש דיור.

דב חנין: אין להם כסף לרכוש, ובשבילם צריך דיור ציבורי.

גלעד ארדן: למרות שחשוב לומר שהמדינה כן מוכרת דירות לדיירי הדיור הציבורי, אבל היא לא משתמשת בכספים המתקבלים כדי לבנות דירות.

גלעד ארדן: זו נקודה שחשוב לחדד.

גלעד ארדן: חשוב לחדד

דב חנין: נכון, אתה צודק.

דב חנין: מתקבלים כספים, והכספים הולכים לחור השחור של אוצר המדינה, ולא מוזרמים בחזרה לדיור הציבורי בכדי לבנות יותר דירות ובכדי לשפר את המצב של אלה שנזקקים לדיור ציבורי.

דב חנין: אמרתי – 35 אלף זכאים לדיור ציבורי, היום, אבל הבעיה היא שתנאי הזכאות הם מאד מאד גבוהים.

דב חנין: זאת אומרת, יש הרבה מאד אנשים שבעצם צריכים להיות זכאים לדיור ציבורי, אבל הם לא זכאים היום.

דב חנין: זאת אומרת שהמספר 35 אלף לא מבטא את מלוא התמונה של מצוקת הדיור האמיתית בישראל.

דב חנין: אני אתן לכם דוגמאות לגבי מי זכאי לדיור ציבורי, כאשר הוא איננו עולה חדש.

דב חנין: אם זה זוגות הם צריכים להיות בעלי 1,400 נקודות ומעלה.

דב חנין: אם המשפחות הן חד-הוריות והן בגדר חסרי דירה - צריכים להיות לפחות 3 ילדים, שזה אבסורד.

דב חנין: תחשבו על אם חד הורית שאין לה 3 ילדים, כמו למשל במאהל בירושלים – שני ילדים מתגוררים, ואחד כבר בצבא, נשאר ילד אחד בגיל הרלבנטי.

דב חנין: עדיין – האם הזו צריכה לפרנס את עצמה ואת בנה.

דב חנין: הקריטריון הוא 3 ילדים בגיל הרלבנטי, ואם לא – הם לא זכאים למיטת הסדום הזו של הדיור הציבורי.

דב חנין: קשישים – רק אם הם זכאים לקצבת קיום של הביטוח הלאומי.

דב חנין: לא מעבר לזה.

דב חנין: אם אתה לא זכאי לקצבת קיום – אתה לא זכאי לדיור ציבורי.

דב חנין: בעלי הכנסה שההכנסה הכוללת שלהם, כולל קצבת השלמת הכנסה היא 4,800 שקל.

דב חנין: זאת אומרת - התנאים של הזכאות היום הם מיטת סדום.

דב חנין: הרבה מאוד לא עומדים במיטת הסדום הזו.

דב חנין: הם זכאים באמת, אבל לא זכאים לפי החוק, וגם זכאים לפי החוק - למעלה מ-53 אלף זכאים כאלה ממתינים בתור לפעמים שנים כדי לקבל דיור ציבורי.

דב חנין: לכן, בשורה התחתונה, אדוני היושב ראש – ללא שום הגזמה – אנחנו מדברים על מחדל קשה של מדינת ישראל בתחום הדיור הציבורי.

דב חנין: מדינת ישראל מפקירה את אזרחיה, מפקירה את הזכאים לדיור הציבורי, משאירה את האנשים בשולי הדרך מבלי שהם יכולים למצוא פתרונות לבעיות שלהם, מבלי שהם יכולים למצוא אפשרות למינימום הזה של דיור במסגרת ציבורית.

דב חנין: אני חושב שהוועדה צריכה לעשות שני דברים.

דב חנין: דבר ראשון, בו פתחתי – שורה של צעדים מעשיים לעזרה לאותה קבוצה שבאמת כואב הלב לראותה, של אנשים שחודשים מבלים בשמש, ועוד מעט זה יהיה בגשם, במאהל במרכז ירושלים.

דב חנין: צעדים דחופים שניתנים לביצוע הם לא בשמיים – הם בידינו.

גלעד ארדן: תוכל לתת דוגמה לצעדים כאלה שבו נוכל לנקוט?

דב חנין: דברים מאוד מעשיים.

דב חנין: אנשים ודאי ידברו ויתנו דוגמאות נוספות.

דב חנין: אבל אני מדבר על פתרונות דיור .

דב חנין: יש אנשים שזכאים לדיור ציבורי.

דב חנין: הם נמצאים באוהלים.

דב חנין: הם נמצאים ללא תשובות.

דב חנין: שיתנו להם, עכשיו – ישכנו אותם בבתי מלון על חשבון המדינה,עד שיתנו להם דיור.

דב חנין: אי אפשר להשלים עם המצב הזה שאנשים מופקרים ברחוב, באוהלים.

דב חנין: בתי ספר, גני ילדים, פתרונות למצוקה, עובדות סוציאליות – שיתחילו להגיע למאהל הזה.

דב חנין: זה לא הפקר.

גלעד ארדן: אני רוצה לחדד – אני רוצה לשאול אותך:

גלעד ארדן: האם התושבים שנמצאים במאהל נמצאים שם כי לא הועמדו לרשותם שום דירות או שהועמדו לרשותם פתרונות שלא היו מקובלים עליהם?

דב חנין: בעצם – לא הועמדו לרשותם דירות.

דב חנין: בשורה התחתונה – לא הועמדו לרשותם פתרונות.

גלעד ארדן: כי אם אתה מדבר על פתרונות זמניים, כמו שאמרת – בתי מלון, או השתתפות בשכר דירה, אז עדיין יכול להיות שיהיה סירוב.

גלעד ארדן: נשמע מהם, אבל כרגע אני שואל אותך.

דב חנין: התמונה שאני מכיר היא שבסך הכל זו קבוצה שאין לה פתרונות.

ניב חכלילי: אני מלווה את המאהל, כמתנדב שנמצא עם האנשים ואני רוצה לומר שכל האנשים במאהל נמצאו זכאים, אולי חוץ ממשפחה אחת – אבל אין פתרון מיידי צריכים לחכות כמה שנים לדירה, וכרגע הם נמצאים ברחוב.

ניב חכלילי: לכן, פה בדף המידע שנתנו שמנו את הבקשות שאנחנו מבקשים, שהן פשוטות, הן באמת איזשהו פתרון לקראת שנת הלימודים שנפתחת כדי שיהיה פתרון לאנשים האלה, שלא יהיו ברחוב.

ניב חכלילי: הציעו להם דימונה?

אילה סבאג: אדוני היושב ראש, צהריים טובים.

אילה סבאג: למען הסדר הטוב אקרא את הדברים מתוך הדף.

אילה סבאג: אני שמחה להיות פה היום ואני שמחה שניתנת לי ההזדמנות להציג בפניכם את נושא מחוסרי הדיור בישראל.

אילה סבאג: חשוב לומר שאני נמצאת פה כנציגה של המשפחות במאהל מחוסרי הדיור בירושלים אבל ישנם עוד אלפי אזרחים ואזרחיות שנמצאים באותה מצוקה, באותו מילכוד נוראי, וחשוב שנזכור את זה כאשר אנחנו באים לדון בנושא ובאחריותה של מדינת ישראל לתושבים ולתושבות שלה.

אילה סבאג: אני מנצלת את ההזדמנות הנדירה הזו שבה יש לי אפשרות לפנות אל נבחרי הציבור ישירות, כדי לנסות ולחשוף בפניכם סדק קטן ממה שקורה בשטח.

אילה סבאג: לפעמים, בדיונים כמו אלה, יש נטיה לשכוח שמעבר לנתונים שעל הנייר, למספרים – ישנם גם בני אדם עם בעיות וקשיים וצרכים, והכי חשוב – גם עם זכויות, והזכויות הבסיסיות ביותר.

אילה סבאג: למרות שבספרי החוקים של מדינת ישראל הן מופיעות כחוקים ותקנות, בשטח הן הולכות ונשחקות, ולפעמים גם פשוט לא קיימות.

אילה סבאג: אז את המספרים אתם יכולים לראות במסמך הרקע שהכנו, הוא מונח לפניכם.

אילה סבאג: אלה הנתונים היבשים של התוצאה של השחיקה של מדינת הרווחה.

אילה סבאג: עכשיו אני מבקשת כמה דקות מזמנכם כדי להסביר לכם על המציאות שבה חיים מי שנזקקים למדיניות הרווחה.

אילה סבאג: אני מבקשת את הסבלנות שלכם לעוד כמה דקות.

אילה סבאג: על המלכוד שבו אנחנו נמצאות ועל האופן שבו נציגי משרדי הממשלה , ובראשם האוצר, פועלים כדי לדחוק אותנו לשוליים, להעלים אותנו.

אילה סבאג: בהקשר הזה אני רוצה לומר גם כמה מילים על אופן הפעולה של האנשים שאמורים לספק לנו סיוע.

אילה סבאג: כמו שציינו גם במסמכים שלפניכם – יש ממש בעיה להשיג מידע בסיסי.

אילה סבאג: חברות ממשלתיות, למשל, או משרדי ממשלה, שבעצם שייכים לנו, הציבור, מתנהגים בצורה מחפירה ומסתירים מידע.

אילה סבאג: הפקידים יודעים עד כמה הם חלשים ומנצלים את זה.

אילה סבאג: אני אתן לכם שתי דוגמאות: בחברה העירונית "פרזות" לא מאפשרים לנו לראות את רשימת הדירות המלאה שברשותם, כמה מהן פנויות, וכמה תפוסות, ולמי הן מובטחות.

אילה סבאג: הם גם לא הסכימו לומר לנו מי יושב בוועדה הציבורית שדנה בענייננו, או להביא נציג מטעמנו שישב בה כצופה בוועדה.

אילה סבאג: הם סירבו בתוקף להעביר לנו את פרוטוקול הדיון בוועדה וגם להסביר לנו איך קרה שהם לא דנו בחצי מהתיקים.

אילה סבאג: התשובה שלהם היתה שהתיקים לא הגיעו, למרות שאנחנו העברנו להם את התיקים אישית 3 שבועות קודם לכן.

אילה סבאג: אתן לכם עוד דוגמה – כדי לקבל את הסיוע בשכר דירה את נדרשת לספק את כל המסמכים שמוכיחים שאת עומדת בקריטריונים, למעשה.

אילה סבאג: לפני כמה ימים, אחת הנשים במאהל שלנו פנתה לאחת החברות שמטפלות בסיוע, וביקשה לצלם מסמכים מהתיק שלה.

אילה סבאג: הם סירבו להעביר לה את התיק.

אילה סבאג: התיק שייך לה, והיא הביאה את כל החומרים, והם לא מוכנים לתת לה לגעת בו.

אילה סבאג: דוגמאות כאלה לא חסרות, ושוב – חשוב מאד להדגיש את אופן הפעולה הקבוע שחוזר על עצמו.

אילה סבאג: אין לנו איש או אישה אחת במאהל שבשלב כזה או אחר לא נעלמו או לא איבדו את התיקים שלה.

אילה סבאג: בביטוח הלאומי ובמשרד השיכון, בלשכות הרווחה והתעסוקה, אתם יכולים לבוא ולשמוע מאות ואלפי סיפורים, אבל כולם מרשים לעצמם לעשות את זה כאילו – אלה העניים.

אילה סבאג: כלומר, מתייחסים בצורה כזו לעניים.

אילה סבאג: אף אחד לא יתלונן, אף אחד לא יילחם.

אילה סבאג: לא יהיה מי שיצעק ומי שיהיה בצד שלהם.

אילה סבאג: כל זה מתחבר לי למה שמתרחש בשטח, לאיך שהרשויות השונות שאמורות לסייע לנו וללוות אותנו מתנהלות באמת.

אילה סבאג: שוב – אם תרשו לי, אעשה את זה דרך מספר דוגמאות שמבהירות טוב את המלכוד שאנחנו כל הזמן מדברות עליו.

אילה סבאג: אני אתמקד קודם כל בעניין של הדיור הציבורי.

אילה סבאג: איך עובדים עלינו: אם חד הורית, שהתגרשה, נמצאת זכאית לדירה בדיור הציבורי – רק במידה ויש לה 3 ילדים.

אילה סבאג: עכשיו, בואו נאמר שהיא מחכה 7 שנים ברשימת ההמתנה.

אילה סבאג: הילד הבכור שלה הוא בן 13 – כשהיא קיבלה את הזכאות הולך לצבא.

אילה סבאג: הוא כבר לא קטין, ואז היא מקבלת מכתב לקוני ממשרד השיכון שמודיע לה שהיא פשוט נפלטה מהרשימה.

אילה סבאג: אני מספרת לכם את זה ככה, ביובש, אבל אני רוצה להגיד שאני יושבת פה ורועדת.

אילה סבאג: אני תולה תקוות מאד גדולות במקום הזה ובוועדה הזו, כי אנחנו חסרי אונים, אנו, האנשים שיושבים שם.

אילה סבאג: חסרי אונים ומבודדים.

אילה סבאג: אני מבקשת שתדמיינו אם שעובר עליה דבר כזה.

אילה סבאג: עכשיו תכפילו את זה במאות מקרים, וזה לפני שאנחנו מדברים על המקרים ממנו באות האמהות האלה.

אילה סבאג: אני יכולה להגיד לכם בלי בושה שאין אישה אחת במאהל שלנו שלא באה מרקע של אלימות וניצול מהמשפחה, מהבעלים, ועכשיו מצטרף גם הממסד, שהוא בעצם זה שאמור להגן עלינו ועל הילדים שלנו.

אילה סבאג: הוא בעצם זה שאמור לתת לנו את הכוח ולהיות אתנו.

אילה סבאג: תחשבו כמה אומץ צריך כדי לצאת למאבק נגד כל הכוחות האלה ולהגיד – די, עד כאן.

אילה סבאג: אני אתן לכם דוגמה מהאופן שבו פקידי האוצר קובעים מדיניות בלי קשר לכל מה שקורה בשטח.

אילה סבאג: עד לפני שנה, מי שהיתה זכאית לסיוע בשכר דירה קיבלה כל ½ שנה את הסכום במרוכז.

אילה סבאג: אלא שאז הוחלט על שינוי.

אילה סבאג: משרד השיכון הוציא הודעה לעיתונות, ובו נאמר כי כל כספי הסיוע יינתנו ללא יותר ממספר חודשים מראש, אלא מידי חודש בחודשו.

אילה סבאג: מבחינת האם, שאין לה פנקס צ'קים, והחשבון שלה מוגבל, ואין לה שום ערבים – וזה המצב של רוב האנשים שנמצאים אצלנו, במאהל, זה חיסול ממוקד, זה להישאר ברחוב.

אילה סבאג: תראו לי בעל בית אחד שלא מבקש תשלום עבור כמה חודשים מראש, וגם סוג של ערבות.

גלעד ארדן: אילה, הזמן שיש לנו הוא מוגבל.

גלעד ארדן: אני לא אוכל לאפשר לכל נציגי המאהל או אחרים שנרשמו, ואני אומר את זה מתוך מגמה לעזור לכם.

גלעד ארדן: אני רוצה לשמוע גם את נציגי הממשלה ומה בכוונתם לעשות, ולנסות לגבש מתווה פעולה יחד עם חבר הכנסת חנין להמשך.

גלעד ארדן: אז תנסו לקצר, ושוב – מתוך מטרה לעזור לכם.

אילה סבאג: אדוני היושב ראש, אנחנו נגענו לפה היום ואנחנו מתרגשים כי אף אחד לא מסתכל עלינו, בזכותו של חבר הכנסת דב חנין, אדם יקר שהוא חבר שלנו, אנחנו נמצאים פה היום.

אילה סבאג: אני מבקשת בכל לשון של בקשה- אנחנו כבר עברנו את כל הוועדות במשרד השיכון, עברנו את כל הטרטורים והסבל שיש שם.

אילה סבאג: יש לנו עוד דרך ארוכה אתם.

אילה סבאג: המצב מאוד קשה בתוך האהלים, זה בלתי נסבל.

אילה סבאג: יש נשים שהן חסרות בית והגיעו אלינו, והן עברו אונס, ונאלצנו להימצא אתם בבתי חולים פסיכיאטריים.

אילה סבאג: הרווחה לא מגיעה אלינו, וכולם מתעלמים מאתנו.

אילה סבאג: כל מה שאני מבקשת היום זה לעזור בשני כיוונים: אל"ף, לשנות את הגזרות של משרד השיכון, להקל על אנשים יותר, לקרב אותם לירושלים, לא להרחיק אותם מהמשפחות שלהם, ובי"ת- לתת לנו פתרון זמני עד לפתרון קבוע.

גלעד ארדן: שאלתי שאלה: רוב המשפחות, או כולן – זכאיות לדיור, מבחינת משרד השיכון?

אילה סבאג: כן.

גלעד ארדן: ומה הסיבה שהן לא קיבלו אותו או הסיבה שהן נמצאות היום במאהל?

אילה סבאג: אני אתן לך דוגמה של מישהי שלפני 5 שנים קיבלה מכתב ממשרד השיכון: אנחנו שמחים להודיעך שנמצאת זכאית לדירה - -

גלעד ארדן: אבל היא נפלטה, כפי שאמרתם, מהזכאים.

גלעד ארדן: אני שואל לגבי אלה שהם זכאים.

אילה סבאג: אז אומרים להם: תחכו, לעוד 5-6 שנים.

גלעד ארדן: לא מציעים להם דיור חלופי, כרגע?

אילה סבאג: מציעים, אבל לא בזמן הזה, לא במיידי, הדירה שהם הולכים לקבל היא לא באופן מיידי, וגם לא באזור ירושלים.

אילה סבאג: אני רוצה לומר שאמא חד הורית שיש לה ילדים עם בעיות נפשיות קשות ביותר, להרחיק אותה לאשקלון - -

גלעד ארדן: כלומר, היא זכאית בירושלים, וכרגע, בגלל שאין אומרים לה -תלכי תגוריבאשקלון.

אילה סבאג: לא, היא לא זכאית בירושלים.

אילה סבאג: היא נמצאה זכאית אך ורק לאשקלון.

אילה סבאג: איך אפשר לקחת אם לשני ילדים עם בעיות נפשיות כל כך קשות, לזרוק אותה באשקלון, להרחיק אותה מהמשפחה שלה, וממי שתומכים בה?

אילה סבאג: הרי זה לא יתואר.

אילה סבאג: מה אנחנו יוצרים בעצם?

אילה סבאג: האם ושני ילדיה - -

גלעד ארדן: האמת היא שאני לא מכיר לעומק את הכללים לגבי מה מותר ומה אפשר להחליט לגבי מי שמגיש בקשה כזו.

גלעד ארדן: זה אולי נושא לדיון רחב יותר, ואולי צריך לשנות חלק מהכללים האלה, בחקיקה.

ניב חכלילי: חשוב להדגיש שיש משפחות שמוכנות לקבל דיור – אפילו באשקלון.

ניב חכלילי: תנו לנו, תגידו לנו – אמרו שבין חצי שנה לשנה, אולי תהיה דירה, ועד אז – שיסתדרו.

אילה סבאג: וכבר דיברנו על שכר הדירה.

אילה סבאג: אפשר להוסיף משפט?

גלעד ארדן: אני אזכיר שוב – אם אתם רוצים שהדיון יתקדם, תשתדלו לקצר, ולא לחזור על הדברים שנאמרו.

גלעד ארדן: אני אומר את זה מתוך רצון שנצליח לקדם את הדיון.

אילה סבאג: הוצעה לאנשים האלה שקיבלו דירה באשקלון השתתפות בשכירות.

גלעד ארדן: איפה, בירושלים או באשקלון?

אילה סבאג: זה לא משנה.

אילה סבאג: - -

ישראל שורץ: איפה שרוצים

גלעד ארדן: אבל יש הבדל – אם מישהי לא מוכנה לעבור לאשקלון אומרים לה: לחלופין, קבלי השתתפות בשכר דירה ותשכרי משלך.

אילה סבאג: אבל העניין הוא שאותה אישה, אנשים שיש לנו במאהל לא יכולות לשכור את הדירה פה, בירושלים.

אילה סבאג: הן צריכות להשלים מהכסף שלהן.

אילה סבאג: אין את הכסף הזה, אין פנקסי צ'קים, אין ערבות בנקאית.

אילה סבאג: אלה לקוחות מוגבלים בבנק.

פנחס אסולין: אני יושב ראש אגודת העיוורים בירושלים.

פנחס אסולין: אני מבקש להעלות פה את הנושא שלנו, של ציבור העיוורים בארץ , שאפילו, לדעתי, יותר קשה פי כמה מהמצבים שאנחנו רואים פה.

פנחס אסולין: העיוורים מופלים לרעה ממש.

פנחס אסולין: הם נופלים בין הכיסאות, הם לא יכולים לצאת להפגנות, לא יכולים לשבת במאהלים.

פנחס אסולין: אלה בכל אופן אנשים מוגבלים, וקשה להם להגיע למאהלים כדי לשבת בשביתות שבת.

פנחס אסולין: כבר למעלה מ- 3 שנים אנחנו נלחמים ונאבקים – גם במשרד השיכון וגם במשרד האוצר, ותמיד התשובות שהם נותנים לנו הן: אין תקציבים.

פנחס אסולין: אין תקציבים, אי אפשר להכניס את ציבור העיוורים לקטגוריה של נכים ב- 100 אחוז.

פנחס אסולין: תארו לעצמכם, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת - עיוור לא מוגדר כנכה.

פנחס אסולין: זה פשוט אבסורד במדינה כזו שעיוור לא נחשב לנכה.

פנחס אסולין: אין לו הגדרה של נכה במאה אחוז.

פנחס אסולין: הוא מקבל נכות של 75%.

גלעד ארדן: לצורך קבלת דיור ציבורי.

פנחס אסולין: כן.

פנחס אסולין: גם לצורך קבלת דיור ציבורי וגם לקבלת כל התנאים של נכים.

פנחס אסולין: יש מבצע שמסתיים בסוף השנה, שקוראים לו "כאן ביתי", שהוא מבצע של משרד השיכון, ובו מוכרים דיור ציבורי לאותם אנשים שגרים בדירות האלה.

פנחס אסולין: נכים על כסא גלגלים מקבלים את ההנחה המקסימלית, שזה כמעט 90%.

פנחס אסולין: עיוורים, לעומת זאת, לא מקבלים כמעט כלום.

פנחס אסולין: נותנים להם את ההנחה של 20% ובזה נגמר.

פנחס אסולין: זה אבסורד, וזו שרשרת שלמה.

פנחס אסולין: עיוור שמגיש בקשה לקבלת דיור ציבורי – נדחה על הסף.

פנחס אסולין: אין דירות, וברגע שאדם מקבל זכאות לדירה הוא צריך לחכות.

פנחס אסולין: יש אנשים שמחכות למעלה מ- 7-8 שנים, והן לא קיבלו דירות.

פנחס אסולין: לכן האנשים האלה נופלים בין הכיסאות.

פנחס אסולין: אנחנו לא יודעים מה לעשות אתם.

פנחס אסולין: אנחנו משתדלים.

פנחס אסולין: היו לי כמה פגישות עם ישראל שוורץ, שיושב כאן מולי, במשרד השיכון, אבל זה לא עוזר.

פנחס אסולין: העיוורים מופלים לרעה מכל הבחינות.

פנחס אסולין: אני מקווה שבדיון הזה תיקחו את הנושא הזה של העיוורים לתשומת לבכם, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת, לנסות ולקדם אותו בצורה הטובה ביותר לגבי ציבור העיוורים.

פנחס אסולין: יושבת פה מישהי לידי, ממשפחת עיאש, שהגישו כבר בקשות מיליון פעם.

פנחס אסולין: תמיד דחו אותם.

פנחס אסולין: זה זוג עיוורים עם ילדה אחת שעד היום לא קיבלו זכאות לדירה.

פנחס אסולין: למה?

פנחס אסולין: אני שואל את משרד השיכון – למה זוג כזה לא יכול לקבל?

פנחס אסולין: מה, תעודת עיוור היא לא מספיקה?

פנחס אסולין: היא לא מעידה על נכות?

פנחס אסולין: למה להקשות?

פנחס אסולין: למה כל הביורוקרטיה הזו כדי שאנשים ילכו לשבת בשביתות שבת כאלה?

פנחס אסולין: אני לא חושב שהגיוני לעשות דבר כזה לציבור כזה.

פנחס אסולין: אני מבין את הציבור שיושב באוהלים.

פנחס אסולין: אלה מצבים מאד קשים.

פנחס אסולין: ביקרתי שם וראיתי מצבים ממש קשים.

פנחס אסולין: אז על אחת כמה וכמה העיוורים – שנמצאים באותו מצב.

פנחס אסולין: אני מבקש לנסות ולקדם גם את העניין שלנו בנושא הדיור הציבורי.

גלעד ארדן: אשתדל לקבוע בהקדם האפשרי דיון מקיף בכל העניין של הזכאות לדיור ציבורי.

גלעד ארדן: אני מבקש מישראל שוורץ, סמנכ"ל בכיר לאכלוס במשרד השיכון שיאמר קצת על מדיניות המשרד בנושא הדיור הציבורי בשנים האחרונות וגם קצת על העתיד.

ישראל שוורץ: בגדול – בכל נושא הדיור הציבורי קיים מתח בין מצד אחד דרישות ולחצים – ואני לא מחווה את דעתי אם זה לגיטימי או לא, זה קיים.

ישראל שוורץ: לדוגמה – מר אסולין, שרוצה להגדיל את ההנחה על רכישת דירה על דיירי השיכון הציבורי, וקבוצות אחרות, להגדיל את ההנחות, שבעקבותיהן כפי שאמר חבר הכנסת חנין – מספר הדירות בשיכון הציבורי שנמכרות לדיירים בהנחות גדולות הגיע ב- 6 השנים האחרונות ללמעלה מ – 25 אלף והדיור הציבורי הולך ומתכווץ, זה מצד אחד.

גלעד ארדן: הדירות האלה נמכרו במסגרת החוק או כיוזמות של משרד השיכון, כי החוק הוקפא?

ישראל שוורץ: החוק הוקפא - -

גלעד ארדן: בחוק המקורי הכוונה היתה שהכסף מהדירות שיימכרו יושקע מחדש בבניית דירות לטובת הדיור הציבורי.

גלעד ארדן: אני מחדד ושואל: האם הדירות שנמכרות כיוזמה של משרד השיכון, שלא במסגרת החוק – מה אתם עושים עם הכסף הזה?

גלעד ארדן: האם יש לכם סמכות לעשות בו שימוש?

גלעד ארדן: האם אתם מחויבים להעביר אותו למשרד האוצר?

גלעד ארדן: במידה ואתם מחויבים – מה משרד האוצר עושה בו, למיטב ידיעתכם?

ישראל שוורץ: לא כל הכסף מגיע אלינו.

ישראל שוורץ: מגיע אל משרד השיכון חלק מהכסף, וחלק מהכסף הולך לטובת פתרונות לאנשים שהם זכאי הדיור הציבורי, כמו למשל שיצרנו מסלול שנקרא "שכירות ארוכת טווח".

גלעד ארדן: תגדיר את החלק, בבקשה.

גלעד ארדן: אתה , כסמנכ"ל בכיר לאכלוס – כאשר אתם מוכרים דירה, כמה ממנה הולכים אליכם וכמה למשרד האוצר?

קשאני דוד: החזירו 280 מיליון שקל - - לפני שבוע.

ישראל שוורץ: רוב הכסף הולך לשיכון ובתוך משרד השיכון – הולך לכל מיני יעדים של משרד השיכון כולל בעיות של מחוסרי דיור.

גלעד ארדן: הוצג כאן נתון שאני רוצה לברר אותו.

גלעד ארדן: הוצג נתון על ידי חבר הכנסת חנין שמ-1997 לא נרכשות דירות או לא נבנות דירות - -

ישראל שוורץ: כמעט ולא.

גלעד ארדן: אתה אמרת שנמכרו 25 אלף דירות.

גלעד ארדן: קריאות: - - -

גלעד ארדן: האוכלוסייה גדלה.

ישראל שוורץ: נכון רוב הכסף הולך למשרד השיכון – אומרת יעל, ומתוך זה, חלקו – אין לי נתונים, לא הכנתי את עצמי – הולך לטובת פתרונות - - -

גלעד ארדן: מה זאת אומרת שלא הכנת את עצמך?

ישראל שוורץ: באתי לכאן לדיון על המאהל בירושלים.

ישראל שוורץ: הכנתי תשובות לגבי המאהל בירושלים.

ישראל שוורץ: תגדירו שהנושא הוא פתרונות דיו ר- אני אכין את עצמי לנושא .

גלעד ארדן: אני מקבל את הערתך.

גלעד ארדן: אני חושב שבכל זאת, במסגרת תפקידך, ואם שולחים אותך מטעם הנהלת המשרד לייצג את עניין מחוסרי הדיור, חשבתי שאולי אתה בקיא בכללי , בנושא, במדיניות.

גלעד ארדן: אבל אני אמרתי שעוד נקיים דיון מקיף על הנושא הזה, כולל לבחון לקדם הצעות חקיקה.

גלעד ארדן: בינתיים תענה לפי מה שאתה יודע.

גלעד ארדן: בבקשה.

ישראל שוורץ: כמו שאמרתי- אנחנו נמצאים במיטת סדום כשמצד אחד- מדינה שהשוויוניות לא רווחת בה, מדינה שהפערים בה גדלים והצרכים גדלים.

ישראל שוורץ: מספר הפתרונות שעומדים לרשותנו הולך וקטן.

ישראל שוורץ: אנחנו מנסים לתת מענה באמצעות סיוע בשכר דירה לטווח ארוך, ל – 10 שנים, בסכומים מוגדלים, אבל כל זה – לא בהיקפים שאנחנו היינו רוצים שיעמדו לרשותנו, וזה בעצם, במידה רבה, וכאן אני חוזר למה שאומרים תמיד: סדרי עדיפויות של ממשלת ישראל.

ישראל שוורץ: סדרי עדיפויות והתקציב שעומד לרשות משרד השיכון.

ישראל שוורץ: עלה כאן הנושא של הכללים למתן דיור ציבורי.

ישראל שוורץ: כללים וקריטריונים למתן דיור ציבורי הם ניסיון ליצור הלימה בין מספר הפתרונות לבין הזכאים.

ישראל שוורץ: אפשר לחלק ואוצ'רים ביד חופשית, אבל זה לא יצור דירות.

ישראל שוורץ: זה רק יצור אנשים עם ציפיות, עם תקוות, עם אכזבות.

ישראל שוורץ: אנחנו מנסים שתהיה איזושהי הלימה, ואנחנו לא כל כך מצליחים בזה – בין מספר הפתרונות לבין - -

דב חנין: ככל שמספר הפתרונות מצטמצם ומספר הדירות מצמצם – כך ההלימה תייצר מצב שיותר ויותר אנשים יהיו זכאים, והבעיה תלך ותחמיר.

ישראל שוורץ: אני מסכים איתך.

ישראל שוורץ: אני חושב שכך ממשלה צריכה לעבוד – אם אין דירות, אין טעם לחלק סכומים.

גלעד ארדן: בדיון על - - חבר הכנסת גפני שאל מספר פעמים האם יש צורך בכלל במשרד השיכון והבינוי.

גלעד ארדן: כששומעים פעם אחר פעם את אותם הדברים נשאלת השאלה שוב בעניין הזה .

רן כהן: איפה חבר הכנסת גפני?

ישראל שוורץ: משרד השיכון מעמיד לרשות הזכאים את הסיוע שהממשלה מעמידה לרשותו.

ישראל שוורץ: אם ממשלת ישראל תחשוב שדיור לאנשים חלשים זה דבר חשוב, והתקציב יבטא את זה - אין לי ספק שנוכל לסייע ביד יותר רחבה לאנשים שראויים לכך.

דוד קשאני: את זה אמר עוד ז'בוטינסקי – בששת המ"מים - שהכי חשוב זה הדיור.

ישראל שוורץ: תרשו לי לרדת לרזולוציה של המאהל.

ישראל שוורץ: יש בכלל בעיה עם העובדה שמשפחה - -אני יכול לומר באחריות ובוודאות שמול המשפחות במאהל, שאלה לא משפחות קלות שלא ירדו סתם למאהל – יש הרבה יותר משפחות באותו מצב, וגם במצב יותר קשה, שלא נמצאות שם.

דוד קשאני: מתביישים לבוא.

גלעד ארדן: באשר למשפחות שכן נמצאות במאהל – מה משרד השיכון עושה?

גלעד ארדן: איפה זה עומד?

ישראל שוורץ: לא יכול להיות מצב שמי שיורד למאהל יוצר לעצמו זכאות לעומת מי שלא נמצא במאהל.

ישראל שוורץ: כאשר אתה מטפל במאהל אתה לא צריך ליצור מצב כמוטיבציה.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: זו טענה חדשנית בכנסת, כי לפי הטענה הזו – תמיד, כשמישהו מציף בעיה, נניח שאולי יש עוד הרבה שלא הציפו בעיה, ונגיד שאי אפשר לטפל רק באלה שהציפו את הבעיה.

ישראל שוורץ: ממש לא אמרתי את זה.

גלעד ארדן: אז בוא תתייחס נקודתית למצב של אותן משפחות, שם.

רן כהן: ראית אנשים עשירים שיש להם אפשרות לרכוש בית שיורדים למאהל?

ישראל שוורץ: אני התחלתי ואמרתי - - למה אתה מפיל את זה עליי?

ישראל שוורץ: אבל עדיין אני יכול להגיד באחריות, שיש משפחות שהן זכאיות - - לדוגמה, יש משפחה במאהל שהיא - -

רן כהן: זה רק מחמיר את הטיפול של משרד השיכון בעניין, כי אם יש מצב עוד יותר גרוע ואין פתרונות – אז מה עושים?

גלעד ארדן: זה אומר שזה סדר עדיפויות של הממשלה.

ישראל שוורץ: נכון.

ישראל שוורץ: סדר עדיפות מתבטא בתקציב, נכון.

ישראל שוורץ: באשר למאהל עצמו- אנחנו קיימנו - -

גלעד ארדן: אתה יודע מה?

גלעד ארדן: יש לי הצעה: אנחנו נעשה דיון על ניצול התקציב של משרד השיכון, כי אתה מפנה אצבע לממשלה.

גלעד ארדן: אולי נבדוק את משרד השיכון, לגבי מה סדרי עדיפויות שלו בסיוע?

גלעד ארדן: האם קודם כל מנצלים כמה שיותר תקציב לטובת החלשים ביותר, ואחר כך מנצלים אותו לצרכים אחרים, איפה אפשר להתייעל בתקציב, וכן הלאה.

גלעד ארדן: כי ככה אי אפשר לקיים דיון עם אף משרד ממשלתי, לפי השיטה שלך.

גלעד ארדן: כל משרד ממשלתי יבוא לכאן לדיון ויגיד שזו המדיניות של הממשלה, ושצריך לפנות לממשלה לשנות את סדרי העדיפויות.

גלעד ארדן: אני לא צריך שמשרדי ממשלה יבואו לפה בשביל זה.

גלעד ארדן: שאלנו אותך שאלה נקודתית: יש 18 משפחות.

גלעד ארדן: נאמר כאן שהן זכאיות, אך שלא ניתנו להם פתרונות.

גלעד ארדן: תתייחס, בבקשה, לנקודה הזו.

רן כהן: ברשות היושב ראש – עוד שאלה: כמה דירות מתכנן משרד השיכון לבנות דירות לחסרי דיור בשנה הבאה?

דוד קשאני: אף דירה.

גלעד ארדן: אבל הוא הסמנכ"ל, לא אתה.

דוד קשאני: אני יודע את התשובה שלו.

ישראל שוורץ: קודם כל, כהשקפת עולם, אני לא חושב שזה בכלל נכון שצריכה להיות בניה ציבורית.

ישראל שוורץ: לך לראש עיר ותגיד לו שאתה רוצה לבנות בניין של 40 דירות לאנשים חלשים, ולא תקבל אישורי בנייה.

ישראל שוורץ: אנחנו עושים פרוייקטים של מחיר למשתכן, שבסך הכל זה מוזיל את המחיר, ועדיין אפילו קונים, ויש בעיות עם הרשויות המקומיות.

ישראל שוורץ: לא אוהבים את זה.

רן כהן: תביאו הצעת חוק שמכתיבה לראשי הערים לעשות את זה.

ישראל שוורץ: לכן, הפתרון, לדעתי, לתת מענה זה דווקא לקנות דירות בשוק החופשי .

ישראל שוורץ: אם דירה עולה 120 אלף דולר, תגיד לאדם – זה התקציב, תבחר איפה אתה רוצה לגור.

ישראל שוורץ: תקנה דירה הוא יגור שם.

ישראל שוורץ: זה פתרון נכון .

ישראל שוורץ: אתה לא תלוי ברשויות המקומיות, אתה לא יוצר בניין אחד שבתוכו יש 40 משפחות חלשות.

ישראל שוורץ: לכן, לתפיסת עולמי זה הפתרון הנכון.

רן כהן: כלומר, שהאדם יקנה דירה ואתם תסייעו לו.

ישראל שוורץ: במקום שהממשלה תיתן את הכסף לקבלן, הממשלה תגיד לאיש – זה הסכום שעומד לרשותך, תמצא דירה איפה שאתה רוצה .

ישראל שוורץ: אתה ממקסם תועלות של הפרט, מקדם - -

קריאות: - - -

ישראל שוורץ: - - הפתרון זה לא בניה ציבורית, אלא, אם כבר - - מעבר לזה, כיוון שיש בארץ כמעט 400 אלף דירות שמושכרות בשוק החופשי, דירות ירושה, וכו', לתת סיוע בשכר דירה בסכומים שיאפשרו לאנשים לשכור דירות ולגור.

ישראל שוורץ: מבחינה תקציבית זה הרבה יותר זול, וזה נותן מענה לפרט.

ישראל שוורץ: אנחנו עכשיו התחלנו, לגבי זכאי דיור ציבורי, להציע להם 1,750 או 1,850 שקל לחודש שישכרו דירה, עם התחייבות ל – 10 שנים - -

יוסי לוי: אחרי עשר שנים הקריטריונים שלהם מתבטלים, הם לא זכאים - -

רן כהן: אל תתלהבו, עוד אין לכם את הכסף.

גלעד ארדן: תוכל להגיד מה גובה ההשתתפות בשכר דירה שהמשרד היום נותן?

ישראל שוורץ: זה שונה לפי רמת הזכאות.

גלעד ארדן: בין לבין?

ישראל שוורץ: בין בערך 460, 470 שקלים ליחיד, עם אבטחת הכנסה, ומגיע עד 1,850 למשפחה של זכאים עם 4 ילדים.

ישראל שוורץ: זה הטווח.

גלעד ארדן: 400 דולר למשפחה עם 4 ילדים.

ישראל שוורץ: רוב הסכומים הם בטווח הנמוך ולא בגבוה.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: מאיפה הם ישלימו – אם הם לא הרוויחו מעל סכום מסוים, מאיפה הם ישלימו את שכר הדירה?

רן כהן: זה כל העניין, שלא יהיה להם להשלים

ישראל שוורץ: אנחנו מסייעים בערך ל-150 אלף משקי בית, שעם הסכומים האלה כן שוכרים דירות.

ישראל שוורץ: עובדה ש- 150 אלף משקי בית מסתייעים על ידינו.

ישראל שוורץ: באשר למאהל, במאהל יש משפחה אחת שזכאית לדיור בירושלים.

ישראל שוורץ: היא ביקשה הקדמה בתור, ואנחנו לא חושבים להקדים בתור למישהו שמחכה שנים ונמצא באותו מצב כמו אחרים.

ישראל שוורץ: יש 3 משפחות שגרו בבית שמש, ואישרנו להם דירות בבית שמש.

ישראל שוורץ: לעוד 3 משפחות שהן לא זכאיות לדיור ציבורי, כדי לנסות לתת מענה, כדי שלא יגורו במאהל – נתנו דירות במקומות היותר קרובים לירושלים, כשהקרוב ביותר זה אשקלון - -

רן כהן: זה הכי קרוב לירושלים?

קריאות: - - -

ישראל שוורץ: בוודאי.

ישראל שוורץ: זה מה שעשינו, זה המירב שניתן לעשות.

יוסי לוי: אני ממאהל מחוסרי הדיור.

יוסי לוי: אני מאד מתרגש.

יוסי לוי: קשה לי לדבר, אבל אני אדבר.

יוסי לוי: אני לא רוצה להאריך,אבל אני רוצה לספר קצת על החיים שלו.

יוסי לוי: אני חי עם 3 ילדים, עם אשתי, כששנינו אנשים שהיו מכורים לסמים קשים.

יוסי לוי: אני אחרי המון שנים של ישיבה בבתי סוהר ומאסרים.

יוסי לוי: עברנו תהליך ארוך של שיקום כאשר נלקחו לנו ילדים למשפחות אומנות וחזרו אלינו.

יוסי לוי: נכון להיום אנחנו גרים בדירה כבר 3 שנים, דירה שנכנסנו אליה בלית ברירה, דירת "עמידר".

יוסי לוי: כשהיינו עם שני ילדים עלינו לוועדה, והאנשים שהיו ממשרד השיכון דחו אותנו כי לא היינו בגודל של משפחה מזכה.

יוסי לוי: כשהבת השלישית חזרה אלינו, תודה לאל, אחרי שכל רשויות הרווחה למיניהן ראו שאנחנו כן משתקמים – לוועדה שעלינו, אחרי הבטחה ותכתובת, אושר לנו להתגורר בדירה ובמקביל להגיע להסדר עם חברת "עמידר" שהם יושבים שם, ופשוט התהפכו עלינו.

יוסי לוי: הם רוצים שנפנה את הדירה.

יוסי לוי: הם לא מוכנים להגיע אפילו להסכמה.

יוסי לוי: הם אומרים שאנחנו פולשים.

יוסי לוי: למעשה יש לי מכתב שמאשר את מה שאני אומר.

יוסי לוי: מתעלמים מאתנו.

יוסי לוי: אני לא מבין מה המדינה הזו רוצה לעשות.

יוסי לוי: אתם שיכנתם אותנו, דאגתם לנו, איכפת לכם מהחלשים?

יוסי לוי: אז בואו לקראתנו.

יוסי לוי: הרי יש גמישות.

יוסי לוי: עוד דבר- למעשה, כל עניין הפלישה הוא - -והעניין של דיור ציבורי וקריטריונים לדון בהם בוועדות – זה לחוד.

יוסי לוי: מה שהם עושים ז שהם פשוט לא דנים במקרים של אנשים שפולשים לדירות.

יוסי לוי: הם לא דנים.

יוסי לוי: הם אומרים לך: תפנה, ונדון.

יוסי לוי: מה הקשר בין הקריטריונים ובין זה שפלשת?

יוסי לוי: היתה עתירה של עו"ד חרגון שאנסה את משרד השיכון לדון גם במקרים של אנשים שפלשו לדירה.

יוסי לוי: אני רוצה שמשרד השיכון הנכבד לא ישלח אותי חזרה – לא לבתי סוהר.

יוסי לוי: אני אינני מסוגל לעבוד.

יוסי לוי: יש לי על כך אישורים רפואיים.

יוסי לוי: אני עבדתי.

יוסי לוי: המצב הנפשי שלי מאוד קשה.

יוסי לוי: אני רוצה שתעזרו לי, תעזרו למשפחה שלי.

יוסי לוי: המשפחה שלי והילדים שלי צריכים מקום קבע.

יוסי לוי: מספיק לעקור את הילדים האלה ממקום למקום.

יוסי לוי: אתם הפתרון.

יוסי לוי: לי אין כוח מולכם, ולא רק לי.

יוסי לוי: יש עוד ים של אנשים במדינת ישראל שאין להם כוח מולכם.

יוסי לוי: אנחנו אנשים שאין להם כספים- לא לעורכי דין ולא להגשת עתירות.

יוסי לוי: אין לנו את הכוח הזה, ואתם פשוט מנצלים את זה השכם והערב .

יוסי לוי: אתה, אדון ישראל שוורץ, אומר כל מיני דברים יפים – 1,750 שקל ל- 10 שנים.

יוסי לוי: אבל אחרי 10 שנים, מה קורה?

יוסי לוי: – פשוט, הקריטריונים הולכים לאיבוד, אין שום קריטריון.

יוסי לוי: אני מאד נסער, אני מאד שמח שאני נמצא פה ואומר את הדברים האלה כי אני חושב שזה המקום לכך שאני סוף סוף אוכל לישון בתוך הבית שלי ללא איומים של צווי פינוי, ללא משטרות שבאות וכל הדברים האלה.

יוסי לוי: תודה רבה.

דוד קשאני: אני מעמותת "קול בשכונות".

דוד קשאני: מדי שנה בשנה קמים כל מיני מאהלים של מחוסרי דיור וכל הבעיה צריכה להיפתר בדבר פשוט: יש סיוע בשכר דירה של 3 מיליארד שקל.

דוד קשאני: כרגע שמעתי את ישראל שוורץ שאומר שהוא מוכן שדייר מחוסר דיור יילך ויקנה בית ב – 120 אלף דולר והוא מוכן לתת להם את זה - -

ישראל שוורץ: לא אמרתי את זה.

רן כהן: אין לו את הכסף.

רן כהן: הוא אמר שזה הפתרון, אבל אין לו את הכסף.

דוד קשאני: את שלושת המיליארד שקלים שיש לסיוע בשכר דירה – להפנות לאותם הדיירים שמחכים, 2,500 דיירים שממתינים עם ואוצ'ר ביד לקבל דיור ציבורי.

דוד קשאני: רק לפני שבוע משרד השיכון החזיר למשרד האוצר 280 מיליון שקל.

דוד קשאני: משרד השיכון העביר למשרד האוצר.

קריאה: זה נכון?

דוד קשאני: אמת.

דוד קשאני: הוא דיבר בטלוויזיה לפני יומיים.

ישראל שוורץ: לי לא ידוע, וגם לגברת מהאוצר לא ידוע.

אליהו גבאי: קודם כל, אני מברך על הדיון החשוב.

אליהו גבאי: אבל לדעתי, מן הראוי היה שיגיע לכאן השר, בעצמו, כי מדובר במדיניות של המשרד.

אליהו גבאי: הוא המנכ"ל שלו.

אליהו גבאי: זו המדיניות של המשרד, והפקיד, עם כל הכבוד, יהיה אשר יהיה – הוא לא קובע מדיניות, לא קובע רמת הקצבה.

יואל חסון: אני לא בטוח לגבי זה.

יואל חסון: במיוחד לגבי הפקיד הנוכחי – אני לא בטוח.

אליהו גבאי: לא רמת התקצוב ולא התמיכה – אלה נקבעים מלמעלה.

אליהו גבאי: למה אין כאן נציג של הדיור הציבורי בירושלים, נציג חברת "פרזות"?

אליהו גבאי: האם חברת "פרזות" היא בפירוק או בהקמה, כי היא תקועה - לא מונה או כן מונה מנכ"ל?

אליהו גבאי: היא היתה צריכה להיות - -

גלעד ארדן: הם היו צריכים להיות, לא הצלחנו להשיג אותם.

לאה ורון: הם לא ענו לטלפונים.

אליהו גבאי: מי שממונה עליהם זה שר השיכון וראש עירית ירושלים.

אליהו גבאי: אז שראש העיר יבוא לדיון.

אליהו גבאי: החברה המשכנת בירושלים – אין לה מנכ"ל, היא לא מתפקדת, היא משותקת כבר תקופה ארוכה מאד כי לא הגיעו לסיכום מי יהיו חברי הדירקטוריון, מי יהיה המנכ"ל ומי הסמנכ"ל.

אליהו גבאי: לא הגיעו לסיכום – אז הכל משותק.

אליהו גבאי: והציבור צריך לסבול בגלל שהחברה הזו משותקת, בגלל הסכסוך בין ראש העיר לשר השיכון מי ינהל את החברה.

אליהו גבאי: צריך לעשות סוף לזה, ולברר כמה זמן חברה ציבורית צריכה להישאר עד שיגיעו לסיכום ביניהם.

אליהו גבאי: אז שיחליטו – היא לא בסדר?

אליהו גבאי: אז שיפרקו אותה ויקימו חברה חדשה.

אליהו גבאי: ככה לא מטפלים בבעיות הדיור הציבורי, כאשר שומעים כאן בעיות כאובות, בעיות קריטיות.

אליהו גבאי: אם אנחנו לא פותרים אותן, בסוף – החברה תטפל במשפחות האלה בתקציבים גדולים, בפשע ובהתדרדרות הרבה יותר חמורה.

אליהו גבאי: אז מן הראוי שייתנו כאן התייחסות של הממשלה כד להביא לפתרון הבעיה הכאובה הזו.

רן כהן: למרות שהחמצתי חלק מהדיון - -

גלעד ארדן: הבטחתי שנקיים דיון רחב יותר בכל מדיניות הממשלה בנושא הזה, עם רעיונות לחקיקה של חברי הכנסת.

גלעד ארדן: אז הייתי מבקש, בגלל קוצר הזמן - -

רן כהן: אני אעשה את זה מאד מאד קצר, אני רק אומר שמאחר והייתי פעמיים במאהל הזה, אני מכיר את הנושא הזה.

רן כהן: נדמה לי שהמאהל הזה תרם כבר תרומה אחת: להתריע על פשיטת הרגל הטוטלית של הממשלה בטיפולה במשפחות שנזקקות לדיור ציבורי.

רן כהן: כאן מדובר על דיור ציבורי, וכאן יש פשיטת רגל טוטלית.

רן כהן: אני רוצה להסביר לאנשים דבר אחד: לחברות הדיור הציבורי נכנסו 1,600,000,000 שקל ממכירת הדירות.

רן כהן: אפשר היה לעשות עם זה 10,000 דירות חדשות.

רן כהן: אף דירה אחת לא נבנתה, לא נקנתה, והכריחו את חברות הדיור הציבורי להעביר את כל הכסף לאוצר, או לחוץ לארץ, באיזה הסכם שמאיר שטרית, בזמנו, חתם, הסכם נפשע.

ישראל שוורץ: מאיר שטרית כשר אוצר.

רן כהן: לעניות דעתי, אין לנו ברירה אלא לקיים את אותו דיון שאתה מדבר עליו, על המדיניות הכוללת של משרד השיכון, להזמין לכאן את השר ולראות מה הוא רוצה לעשות ב-2008, כי זה שיושבי המאהל הזה הם באמת רק דוגמה למצוקה עצומה של אלפי משפחות זה נכון - אבל הם בחזית.

רן כהן: אני חושב, אדוני היושב ראש, שלנו אין ברירה אלא לסכם בתביעה נחרצת, חד משמעית, של משרד השיכון, למצוא פתרונות למשפחות האלה באופן מיידי.

רן כהן: אין לזה אפילו זמן, זה מעבר לזמן.

רן כהן: משרד השיכון חייב למצוא פתרון .

רן כהן: לא תהיה משפחה בישראל שאין לה קורת גג ויש לה ילדים ומצוקות.

רן כהן: אין דבר כזה.

רן כהן: יש כתובת במדינה הזאת, וזו הממשלה שנבחרה.

רן כהן: היא צריכה לתת תשובה.

נאווה יגודניק: אני בארגון של הגנת הדייר.

נאווה יגודניק: זו פעם ראשונה שאני נמצאת פה, בוועדה הזו.

נאווה יגודניק: יש תנופה אדירה של מגדלים, של דירות פאר.

נאווה יגודניק: אני חושב שאחת המלחמות כאן צריכה להיות - שצריך להתנות אישור לבניה לקבלנים ש – 5% ממבנה לדירות להשכרה בתנאים מוזלים.

נאווה יגודניק: זו צריכה להיות התניה.

נאווה יגודניק: לא ייתכן מצב שדואגים, שבעצם – אוכלוסיות חלשות בכלל התאדו ממרכזי הערים.

נאווה יגודניק: צריך להתנות א ת זה שאחרי X שנים האנשים האלה יוכלו לקבל משכנתא ואפילו לרכוש את הדירה.

נאווה יגודניק: זה קיים בחו"ל, זה קיים במקומות אחרים.

נאווה יגודניק: יש הרגשה כאן שכאילו סתם משלמים מס שפתיים, שאין בכלל רצון לפתור את הבעיות.

גלעד ארדן: למי יש הרגשה כזו?

נאווה יגודניק: לי.

נאווה יגודניק: אפילו עכשיו.

נאווה יגודניק: נניח – 4 חברי כנסת שהיו אמורים להשתתף בישיבה, חלק- איחרו והיגיעו לסוף הישיבה.

גלעד ארדן: גברתי, בוועדה הזו חברים 15 חברי כנסת.

נאווה יגודניק: איפה הם?

גלעד ארדן: זה לא הוגן לבוא בטענות דווקא לכאלה שהנושא מאד חשוב להם, והם טרחו והגיעו לכאן, בפגרה, כדי להזדהות ולנסות לקדם.

גלעד ארדן: אנחנו מקבלים הרבה פעמים ביקורת כזו.

גלעד ארדן: צריך להבין מהם הכלים והאפשרויות שיש לכנסת ומה הם הכלים והאפשרויות שיש לממשלה.

גלעד ארדן: לממשלה יש כספים, יש לה יכולת להוציא דברים מהכוח אל הפועל.

גלעד ארדן: כנסת יכולה לחוקק חוקים – זה תהליכים שלוקחים הרבה זמן, והיא יכולה לנסות להפעיל לחץ על הממשלה.

גלעד ארדן: אנחנו כרגע בשלב של הלחץ על הממשלה.

גלעד ארדן: אם הלחץ הזה לא עוזר, אנחנו ננסה לקדם חקיקה.

גלעד ארדן: אבל צריך לדעת מה היכולות.

גלעד ארדן: אי אפשר לבוא בטענות לאנשים שאין להם את הסמכות מעבר לדקלרציות או החלטות מסוימות.

גלעד ארדן: ולכן אני חושב שעשית מעשה לא כל כך הוגן כלפי חברי הכנסת שכן הגיעו לכאן, לדיון, אבל אני רוצה לומר לך שבהמשך, במידה ומשרד השיכון ומשרד האוצר לא יציגו איזהו שינוי מדיניות בנושא הזה, אני מתכוון לקיים דיון רחב בכל הסוגייה, ואני מקווה שחברי כנסת גם מהקואליציה – כרגע יושבים פה רק חברי הכנסת חסון וחבר הכנסת זיו וטל – גם הם ישתתפו, יהיו נוכחים בדיון ואני מקווה שכולנו יחד, אם הממשלה לא תמצא לנכון להיענות למצוקה, נקדם יוזמות חקיקה בנושא.

גלעד ארדן: שוב – זה עדיין תלוי בכך שיהיה להם רוב במליאת הכנסת.

יעל מבורך: אני רוצה רק להעמיד דברים על דיוקם לגבי מבצע המכירה – מנהלים, משנת 99.

יעל מבורך: ההכנסות נכנסות כולן למשרד השיכון.

יעל מבורך: רובו המוחלט של הכסף הזה נשאר במשרד השיכון ומשמש – ברובו, לפתרונות דיור, בין אם זה יהיה סיוע בשכר דירה, בין אם זה יהיה - -

גלעד ארדן: אני חייב לחדד משהו בדברייך, כדי שהוועדה לא תוטעה.

גלעד ארדן: כשאת אומרת שהכסף ממכירת דירות החל מ- 99 נכנס לתקציב משרד השיכון, האם את מתכוונת שנניח בתקציב משרד השיכון ב- 2000 או 2001 היה צריך לגדול כיוון שכל תקציב המדינה גדל בשל הגידול הריאלי, אך מעבר לגידול בתקציב משרד השיכון הוספתם עוד את מה שהתקבל ממכירת הדירות, או שאמרתם למשרד, כמו שאתמול עשיתם למשרד התחבורה – הכסף שנכנס ממכירת הדירות אמנם נכנס לתקציב המשרד אך יורד מסך התקציב שהאוצר מעביר לכם לשנה הבאה?

גלעד ארדן: כי אז, בעצם, האמירה שלך מאוד מטעה ולא נכונה.

יעל מבורך: אין לזה תשובה חד משמעית כי אנחנו לא - - שנת 99.

גלעד ארדן: אה, אז היטעת את הוועדה קודם כשאמרת שהכסף הזה הולך לתקציב משרד השיכון.

גלעד ארדן: הוא יורד ממה שהאוצר מעביר לו לשנה הבאה - -

דוד טל: שלא לומר שהצגת מצג שווא בפני חברי הכנסת המחוקקים.

יעל מבורך: אז אחזור על דבריי, ואני עומדת מאחוריהם: זה תקציב נוסף לתקציב משרד השיכון.

יעל מבורך: יש את תקציב משרד השיכון בהוצאה נטו, שגדל באופן יחסי, כמו שגדל שאר תקציב המדינה.

יעל מבורך: יש את ההכנסות שנכנסות כל שנה, תלוי בקצב הרכישה – והן תקציב נוסף לתקציב משרד השיכון.

גלעד ארדן: אז למה סייגת את דברייך?

יעל מבורך: כי תקציב משרד השיכון כלעצמו עבר שינוי משנת 99 ועד היום.

גלעד ארדן: אני שאלתי באופן מאד ספציפי:

גלעד ארדן: האם התוספת לתקציב היא בלי קשר או שאיך שהוא זה כן נכנס בדיונים.

גלעד ארדן: זאת אומרת: האם אתם מקצצים את תקציב משרד השיכון - -

יעל מבורך: אנחנו לא מקצצים בתקציב משרד השיכון בגלל ההכנסות.

אילה סבאג: אז איפה הדירות, איפה הפתרונות?

יעל מבורך: דבר נוסף, לגבי תקציב משרד השיכון באופן כללי: גם הוא, כמו כל שאר משרדי הממשלה קוצץ ב-4% לפני פחות מחודש, במסגרת החלטת הממשלה, ומשרד השיכון, באופן ספציפי, קוצץ אף מעבר לזה.

יעל מבורך: לכן, על פי החלטת הממשלה - תקציבים למשרד השיכון בנושא הזה הם בחסר.

גלעד ארדן: המשרד עצמו מחליט על סדר העדיפויות במימוש התקציב, יכול לבקש מכם העברה מסעיף לסעיף, להגדיל את הסיוע, ואתם לא תתנגדו לכך?

יעל מבורך: זה נעשה בשיתוף פעולה בדרך כלל.

גלעד ארדן: ומה המדיניות שלכם לגבי סיוע בשכר דירה, או קניית דיור לסיוע לדיור הציבורי?

יעל מבורך: זה נושא רחב יותר שמצריך דיון מקיף יותר.

יעל מבורך: בגדול - פתרונות כמו סיוע בשכר דירה הם בעינינו עדיפים, כפי שאמר ישראל שוורץ – על דיור ציבורי, רכישת דירות לדיור הציבורי.

יעל מבורך: לעומת זאת, משנת 99 ישנה עליה בדיור מוגן לקשישים, דיור לנכים וכו'.

גלעד ארדן: אני רוצה לסכם כרגע, את הדיון לעניין המשפחות שכרגע נמצאות במאהל, בירושלים.

גלעד ארדן: קודם כל - הוועדה פונה למשרד השיכון ונפנה גם בכתב לשר להסביר לו גם את כוונות הוועדה בנושא הזה בהמשך, כדי ללמוד ממנו על מדיניותו.

גלעד ארדן: אנחנו רואים עין בעין במיוחד את שיתוף הפעולה בין חברי הכנסת לשר בעניין קידום חקיקה פה, אפילו אם היא בניגוד לעמדת האוצר.

גלעד ארדן: אז הוועדה תפנה ופונה כעת בקריאה למשרד השיכון לתת תשובות ענייניות ולנסות כן להביא לפתרונות קבע למשפחות המאהל, ובינתיים אנחנו דורשים מהמשרד לנסות ולמצוא פתרונות זמניים למשפחות האלה, שיוציאו אותם כרגע מהרחוב.

גלעד ארדן: אנחנו דורשים מעיריית ירושלים וממשרד החינוך לספק פתרונות חינוך מתאימים לכל הילדים לקראת תחילת שנת הלימודים ואנחנו דורשים, ונפנה גם בכתב לראש העיר – כדי שהוא אישית יוודא שהעובדות הסוציאליות של אגף הרווחה יבקרו מייד במאהל הזה.

ליליאנה סירקיס אלבז: הנציגה על עירית ירושלים נמצאת פה.

ליליאנה סירקיס אלבז: אני מלווה את המאהל מתחילתו.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: אני אבקש דיווח בכתב מאגף הרווחה על הטיפול במאהל.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: דבר אחרון, וזה מגורמי האכלוס במשרד השיכון, כמי שאחראי עליהם – אנחנו מבקשים לקבל התייחסות האם באמת היו מקרים של אובדן תיקים של משפחות במאהל, וכפי שאמרתי מנהלת הוועדה תקבע דיון המשך רחב יותר במהלך חודש אוקטובר, כדי לבחון פתרונות רחבים יותר לכל הבעיה של מחוסרי הדיור.

גלעד ארדן: תודה רבה לכולכם, הישיבה הזו נעולה.