ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 343, 2007-08-27 08:30

גלעד ארדן: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: על סדר היום הצעת חוק משק הדלק (קידום תחרות) (תיקון מס' 2) (הצגת מחירים בתחנות תדלוק), התשס"ז-2007.

גלעד ארדן: ב-7 בפברואר 2007 הצעת החוק עברה במליאת הכנסת בקריאה הטרומית, כלומר לפני למעלה מחצי שנה; בתאריך 25 ביולי 2007 הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה במליאת הכנסת.

גלעד ארדן: מאז עבר כבר חודש שלם.

גלעד ארדן: אני מצטער על העיכוב, ואנחנו מתכנסים היום לדון בהכנת ההצעה לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: בנוסף, אני רוצה להתנצל בפני נציגי חברות הדלק, שהבינו רק היום שהועבר נוסח מתוקן לקראת הקריאה השנייה והשלישית על ידי המשרד לתשתיות לאומיות, ואני לא בטוח שקיבלתם אותו.

גלעד ארדן: גם אני קיבלתי את הנוסח רק אתמול, עיינתי בה, היא מבוססת על צוות בין משרדי שנפגש בעניין הזה ודומני שההצעה טובה.

גלעד ארדן: לא זיהיתי בה בעיות או דברים חדשים שלא עלו עד כה, אלא בעיקר דברים שירדו בגלל התנגדות של משרד המשפטים.

גלעד ארדן: נראה לי שעורכת הדין אייזנמן תוכל להציג את זה בצורה נאותה.

גלעד ארדן: משרד התחבורה שלח התנגדות להצעה, שאני בכלל לא זוכר שהצענו אותה, אבל כיוון שמשרד התחבורה תמיד דרוך להגן על הבטיחות בדרכים כמובן שנאמץ את ההתנגדות שלו לעניין שכלל לא הצענו אותו.

גלעד ארדן: כבר בדיון הקודם, עד כמה שאני זוכר, הוחלט שלא יוצגו שלטים על הכביש מחוץ לתחנה, אלא בשטח התחנה.

חגית אייזנמן: משרד התחבורה מתנגד לא רק לשלטים מחוץ לתחנה אלא גם שלטים בתוך התחנה שנראים לעיני הנוסע בדרך בין עירונית.

חגית אייזנמן: בהכנה לקריאה הראשונה הכנסתם את זה לתוך דברי ההסבר.

גלעד ארדן: תרשי לי לקרוא מה שאומר המשרד.

גלעד ארדן: "אני מבקש לציין כי עמדת משרד התחבורה היא כדלקמן: א.

גלעד ארדן: אנו מתנגדים להצגת המחירים כמו כל מידע מסחרי אחר, בצדי הדרכים בהתקרבות לתחנה ב.

גלעד ארדן: אין לנו התנגדות להצגת המחירים בתוך התחנה, יחד עם השילוט המסחרי האחר שמוצג שם".

גלעד ארדן: זה בדיוק מה שהוחלט פה ממילא בדיון הקודם.

גלעד ארדן: "עמדה זו נגזרת משיקולי תנועה שונים, אך במיוחד משיקולי בטיחות.

גלעד ארדן: אני סבורים שהצגת מחירים כמוצע בחלק מן ההצעות תגרום למשיכת תשומת לב הנהג לזמן ארוך יחסית, למספר שניות, אשר עלול להוות בסיס - - - של אירוע תאונה בתנאי הנהיגה והמהירות ברשת הבין-עירונית".

גלעד ארדן: זאת עמדה נכונה.

גלעד ארדן: לדוגמה, היה הקמפיין של הרשות הלאומית למאבק בתאונות הדרכים שמי שחוצה צומת באור אדום הוא מחבל, והרשות הלאומית הציבה את זה על שלטי חוצות לא חוקיים בצדי איילון, במקום שבית המשפט החליט שהוא לא חוקי.

גלעד ארדן: אני מניח שמשרד התחבורה מתנגד לדברים כאלה, שמסיחים את הדעת, וטוב שלגבי אחרים הוא יודע לבטא את העמדה הזו בכתב בצורה מקצועית.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: כרגע משרד התשתיות ביקש למשוך את ההצעה, ומשרד התשתיות הוא זה שלא מאפשר לוועדה לקבל הכרעה בנושא הזה.

גלעד ארדן: עורכת הדין אייזנמן, אני מציע שתציגו את ההסכמות שהגיע אליהם הצוות הבין-משרדי.

חגית אייזנמן: אתחיל בהצגת העקרונות.

חגית אייזנמן: העיקרון הוא שהשילוט יהיה אך ורק בשטח התחנה, כאשר בשלטים יופיעו מחירים סופיים בלבד, למעט לגבי מחירים בפיקוח, שאז בסיס ההשוואה הנכון הוא גובה ההנחה מהתעריף המפוקח.

חגית אייזנמן: לכן, בשלט יהיו מחירים סופיים והנחות ממחיר מפוקח.

גלעד ארדן: זאת אומרת אתם מציעים שהחובה תהיה רק על מחיר סופי במוצר לא מפוקח.

חגית אייזנמן: לא רק החובה, אסור יהיה לפרסם על אותו שלט גם הנחה או כל פרט אחר; אך ורק מחיר סופי.

גלעד ארדן: ולכך משרד המשפטים מתנגד?

עדנה הראל: לא, אנחנו חושבים שזה המודל הנכון.

גלעד ארדן: אז לגבי מה יש התנגדות?

חגית אייזנמן: בהצעה המקורית שלך יש סעיף שאומר שאם מופיעה הנחה יופיע בצדה, באותן אותיות ובאותו גודל, גם המחיר הסופי.

חגית אייזנמן: להוראה הזאת משרד המשפטים מתנגד בגלל שהיא לא קיימת במוצרים אחרים שחוק הגנת הצרכן חל עליהם.

גלעד ארדן: מה המשמעות?

חגית אייזנמן: המשמעות היא שאם אתה מפרסם הנחה, תכתוב ליד זה את המחיר ההתחלתי, אבל לא בהכרח באותו גודל ובאותה בולטות, ועדיין תוכל למשוך את העין עם הנחה, שיש בה אולי - - -

גלעד ארדן: כי ממילא ההנחה היא מאותו מחיר התחלתי.

דוד טל: זה לא מפוקח אז אין מחיר התחלתי.

גלעד ארדן: זה נראה לי לא הגיוני.

אהוד יחיאלי: אם מפרסמים שיש הנחה של 1.70 שקלים, אבל אם אין מחיר מפוקח ממה הם נותנים את ההנחה?

אהוד יחיאלי: אני יכול לכתוב 100 שקלים ושאני נותן הנחה של 94 שקלים, זה הרי מצחיק.

אהוד יחיאלי: ברגע שאין מחיר מפוקח מעניין אותי רק המחיר הסופי, לא מעניינת אותי ההנחה.

מיכאל טירר: בסופר פארם, למשל, כתוב 20% הנחה.

מיכאל טירר: יש מחיר מפוקח?

אהוד יחיאלי: הציבור לא חושב שהמחירים מפוקחים בסופר פארם.

חגית אייזנמן: במקביל להוראות הברורות יש סמכות לשר התשתיות הלאומיות לקבוע את הפרטים של אותם שלטים, לרבות אפשרות לאסור פרסום שלטים שדומים לשלט הזה, על מנת למנוע הטעיה.

גלעד ארדן: ולגבי מוצרים בפיקוח?

חגית אייזנמן: לגבי מוצרים בפיקוח חייבים להופיע על השלט הנחה מהמחיר המפוקח ומחיר סופי.

צבי קורמן: זה יהיה כבר ספר שלם, מישהו יוכל להבין מה כתוב?

חגית אייזנמן: זה לא ספר שלם.

דוד טל: הסכמת לזה בדיון הקודם.

צבי קורמן: מחיר סופי על עמוד פרסום, אבל לא מחיר סופי וגם הנחה.

רונן רגב: במוצר המפוקח צריך גם את ההנחה וגם את המחיר הסופי.

גלעד ארדן: למה צריך את ההנחה?

חגית אייזנמן: יש היום בסך הכול שני מוצרים מפוקחים: בנזין 95 ובנזין 96.

חגית אייזנמן: המוצרים שיש הם סולר, בנזין 98, בנזין 96 ובנזין 95.

חגית אייזנמן: אלה כל המוצרים, כאשר רק על בנזין 95 ובנזין 96 יש פיקוח, ובעוד זמן מה לא יהיה בכלל בנזין 96, כך שלא מדובר פה בשלט כל כך גרנדיוזי.

ישראל חסון: למה את צריכה לעשות שיעור חשבון לכל נהג?

ישראל חסון: מה אכפת לך ההנחה?

ישראל חסון: שהוא יעשה את החשבון.

חגית אייזנמן: כשנהג נכנס לתחנה הוא לא תמיד יודע מה המחיר המפוקח, אבל הוא בדרך כלל משווה לתחנות הדלק האחרות.

דוד טל: אני משווה את המחיר הסופי.

דוד טל: אני רואה שבתחנה מסוימת המחיר הוא 1.80 שקלים ובעיני רוחי אני רואה שבתחנה הבאה המחיר הוא 1.79, אז אסע לשם.

דוד טל: למה אני צריך לדעת אם זה 5% ולעשות חשבון תוך כדי נסיעה?

דוד טל: זה מבלבל.

חגית אייזנמן: אתה לא צריך לעשות שום חישוב.

חגית אייזנמן: כשהמחיר מפוקח לא אכפת לצרכן מה המחיר, הוא תמיד יקנה.

חגית אייזנמן: מה מעניין אותו?

חגית אייזנמן: בכמה פחות מהמחיר המפוקח הוא קונה.

חגית אייזנמן: הוא לא תמיד יראה את המחיר הסופי.

חגית אייזנמן: כשאני נכנסת לתחנת דלק ורואה 6.11 או 6.25, אני לא תמיד שמה לב לדקות הזאת, אבל אם אני רואה שיש הנחה של 15 אגורות - - -

דוד טל: לפי ההיגיון הזה תפרסמי רק את ההנחה.

חגית אייזנמן: יש אנשים שמסתכלים על המחיר הסופי, יש אנשים שמסתכלים על ההנחה.

גלעד ארדן: אדם לא מחליף כל יום רכב, הוא ממלא או בנזין 95 או בנזין 96.

חגית אייזנמן: אנחנו רוצים שיהיה לו בסיס השוואה אמיתי.

ישראל חסון: בבנזין, גם אם יש הנחה של חמש אגורות לליטר, זה יוצא הנחה של שני שקלים, במקרה הטוב, אם מילאת כמעט .

ישראל חסון: הדלתה הגדולה היא בסולר.

ישראל חסון: בסולר יש פערי מחירים מצטברים, והם גם הצרכנים היותר גדולים, אם זה חברות או אנשים אחרים.

ישראל חסון: לפיכך, הסוגיה של מחיר מפוקח פחות רלוונטית.

חגית אייזנמן: זה לא פחות רלוונטי.

חגית אייזנמן: העובדה היא שתחנות הדלק טורחות לפרסם בשלטים ענקים.

אהוד יחיאלי: מה ימשוך את הנהג?

אהוד יחיאלי: ההנחה מהמחיר המפוקח.

ישראל חסון: למה?

ישראל חסון: מה שימשוך את הנהג זה הנטו.

ישראל חסון: הנהג הוא טיפש?

אהוד יחיאלי: הנהג לא טיפש.

אהוד יחיאלי: מה שאנחנו רוצים להגיד הוא שלא חייבים לדעת את המחיר המפוקח, מפני שאסור יהיה לפרסם משהו אחר.

אהוד יחיאלי: יפרסמו את ההנחה מהמחיר המפוקח.

ישראל חסון: אם אתה רוצה לעשות שירות לצרכן, תגיד לי איך אתה מראה לו את הנטו שהוא משלם.

ישראל חסון: זה יותר חשוב מלהראות מה מפוקח ומה לא.

ישראל חסון: אם אני נכנס לתחנה ורואה שאני משלם 5.20 על סולר או 5.40 אני מבין את זה.

גלעד ארדן: לגבי סולר יופיע רק מחיר סופי.

גלעד ארדן: סולר הוא לא בפיקוח, מה שלא בפיקוח רק מחיר סופי.

גלעד ארדן: כלומר לגבי סולר ובנזין 98 יופיע רק מחיר סופי ובסיס ההשוואה יהיה קל.

גלעד ארדן: אני שאלתי את ההיפך, שאלתי לגבי מה שכן בפיקוח, שזה בנזין 95 ו-96, מדוע הם רוצים שיופיעו גם ההנחה וגם המחיר הסופי.

גלעד ארדן: אני חושב שהבסיס של כולם צריך להיות המחיר הסופי.

גלעד ארדן: הם רוצים שלגבי המוצרים בפיקוח התחנה תוכל להתהדר בכך שלא לוקחת את המחיר הגבוה ביותר שאפשר.

עדנה הראל: זה מתמרץ תחרות ומקל על ההשוואה.

דוד טל: להיפך, את מסבכת אותי עם נתונים.

ישראל חסון: אתה יכול לרצות לכתוב על עמוד כל מה שאתה רוצה.

ישראל חסון: עכשיו נסת

ישראל חסון: כל על הפרטים; צריך לרשום מחיר מפוקח, הנחה ומחיר סופי.

דוד טל: זאת לא בעיה של מקום, אבל לא צריך שזה יהיה.

חיים אופיר: אני רק רוצה שתדעו שעל השלטים אנחנו משלמים כסף.

דוד טל: אתם גם גובים כסף.

דוד טל: אני זוכר גם את זה.

דוד טל: היו"ר גלעד ארדן מחישוב מהיר שעשיתי על השלט יופיעו עשרה נתונים, גם במתכונת שהם מציעים; יהיו שם המוצרים 95, 96, 98 וסולר, כאשר 96 עומד להעלם מהמפה בחודשים הקרובים.

דוד טל: אבל נניח ש-96 עדיין קיים, לגבי שני המוצרים המפוקחים יהיו שני מחירים, ההנחה והמחיר הסופי.

דוד טל: זאת אומרת, יהיו ארבעה מספרים על שני מוצרים, שזה כבר שמונה נתונים, ועוד שני מוצרים שהם לא מפוקחים, סולר ובנזין 98, שלגביהם יהיה רק מחיר סופי.

חגית אייזנמן: יש גם נתונים נוספים, יש תדלוק עצמי ותדלוק מלא.

צבי קורמן: אל תשכח שצריך להחליף מחיר פעמיים בחודש.

אהוד יחיאלי: חשבנו שההנחה היא דבר בולט.

אהוד יחיאלי: אתם רואים את כל ההנחות שמפרסמות את ההנחה על מנת למשוך את הלקוחות.

אהוד יחיאלי: חוץ מזה, מחיר הבנזין משתנה מדי חודש, אנחנו לא רוצים להעמיס על הלקוח שיזכור שלפני חודש המחיר היה X ועכשיו הוא שונה.

אהוד יחיאלי: זה מבלבל.

אהוד יחיאלי: הוא יראה את ההנחה מהמחיר המפוקח, אין פרסום של שום מחיר אחר.

אהוד יחיאלי: ברגע שלא מציינים שום מחיר אחר אלא רק את ההנחה מהמחיר המפוקח - - -

דוד טל: אני חושב שצריך להמעיט בפריטים.

דוד טל: ממה נפשך?

דוד טל: עדיף היה לרשום את המחיר הסופי נטו, אבל אם הם כל כך רוצים נרשום רק את ההנחה.

דוד טל: לא אכפת לי לרשום הנחה של 18 אגורות, ואז לא צריך את המחיר הסופי.

דוד טל: ממילא יהיה לי בסיס להשוואה של ההנחה בכל תחנות הדלק.

גלעד ארדן: הרי לאזרח הסביר אין מושג מה מפוקח ומה לא.

דוד טל: לטעמי, היה נכון יותר לרשום רק את השורה התחתונה, מחיר הנטו, ואז יהיה בסיס קל ביותר.

גלעד ארדן: גם לגבי המחירים בפיקוח?

דוד טל: גם לגבי מחירים בפיקוח.

גלעד ארדן: עורכת הדין הראל, בבקשה.

עדנה הראל: לפי הצעת החוק שהייתה לנו על השולחן אתמול כבסיס היו הרבה מאוד נתונים.

עדנה הראל: המחשבה הייתה שהמטרה היא לצמצם את מספר הנתונים, לאפשר הצגה ברורה של מינימום הנתונים הרלוונטיים, ולכן לא לציין את המחיר המפוקח, לא לציין הנחות במקום שהן מטעות ושהן הנחות מאיזשהו מחיר דמיוני שקבע מנהל התחנה על מנת להראות שהוא נתן הנחה, אלא רק את המחירים שיש בהם כדי להבהיר את מחיר המוצר ולעודד תחרות.

עדנה הראל: לכן, חשבנו שהדבר היחיד שצריך זה מחיר סופי, למעט אותם שני מוצרים בפיקוח, כי הפיקוח יוצר benchmark.

עדנה הראל: הפיקוח מאפשר ליצור יכולת השוואתית אמיתית ולא שתוך כדי נסיעה הנהג יזכור אם זה היה 4.21 בתחנה הקודמת או 4.23.

עדנה הראל: אתה זוכר שיש לך הנחה מאותו benchmark, שהוא קבוע.

דוד טל: אז תגידי די בזה.

עדנה הראל: לא, די בזה אומר שאדם לא יודע את המחיר הסופי.

עדנה הראל: בסופו של דבר הוא צריך להוציא שקלים מהכיס, הוא צריך לחשב כמה שקלים.

עדנה הראל: יגיד לך הממונה על הגנת הצרכן, ההוראה הבסיסית היא קודם כל לציין מחיר סופי, כמובן שהכוונה למחיר כולל, בלי כל מיני מסים ודברים שלא אמרו לך.

דוד טל: אז די בזה.

עדנה הראל: אנחנו פה על מנת להציע איזושהי הצעה.

עדנה הראל: לעמדתי, המינימום הוא מחיר סופי כולל.

עדנה הראל: אנחנו חושבים שלעניין אותם שני מוצרים מפוקחים, פרסום הנחה יש בה כדי לעודד את התחרות, וזאת רק תוספת של שני נתונים.

עדנה הראל: זה לא מה שיעמיס את השלט יתר על המידה, ובקרוב זה יהיה נתון אחד כי 96 יוצא מפיקוח.

עדנה הראל: זאת עצתנו.

עדנה הראל: הרי יש סיבה לפיקוח.

עדנה הראל: על מחיר סופי בשום מקום אין לוותר.

גלעד ארדן: אני חושב שיש טעם בדברי עורכת הדין הראל.

גלעד ארדן: מאיפה נולדה הצעת החוק?

גלעד ארדן: מכך שאנשים שהיו נוסעים בדרכים והיו רואים שלט לגבי הנחה, השלט הזה היה שלט מטעה, כי בסולר המחיר ההתחלתי - - -

ישראל חסון: רק בסולר.

גלעד ארדן: גם בבנזין 98.

ישראל חסון: הצריכה של 98 היא אולי רבע אחוז.

גלעד ארדן: גם את אותו רבע אחוז אנחנו לא רוצים שיטעו.

גלעד ארדן: במוצרים הלא מפוקחים ממילא הצרכן רואה רק את השורה הסופית של המחיר; לגבי מה שכן מפוקח, אם הוא יראה גם הנחה וגם מחיר סופי, לא רק שאין בכך להטעות, אלא אני מקבל את ההנחה של עורכת הדין הראל, שזה יתמרץ את בעלי התחנות לתת הנחות.

גלעד ארדן: בן-אדם יראה הנחה של 20 אגורות או 30 אגורות, אז ההנחה של 30 אגורות היא יותר גדולה בוודאות, כי מדובר רק במחירים המפוקחים.

גלעד ארדן: אני אתמוך בזה.

צבי קורמן: כתיבה של מחיר ההנחה תיצור בלבול.

צבי קורמן: יש מחיר 95 מפוקח, אבל לא בשירות עצמי; יש כאלה שנותנים הנחה, יש שנותנים הנחה שונה; יש מחיר של שירות עצמי, שגם פה ההנחה שונה.

צבי קורמן: אז כמה שלטים נצטרך לכתוב?

צבי קורמן: נבלבל את הלקוח, ניצור ויכוחים אין-סופיים בתחנה.

צבי קורמן: היום זה לא ככה.

דוד טל: אתה מציע שתחנה שלא נותנת הנחה תכתוב: אין הנחה אצלי?

אתי בנדלר: מה אתה מציע?

אתי בנדלר: אך ורק מחיר סופי?

צבי קורמן: מחיר סופי של 95 בלי שירות עצמי, מחיר סופי בשירות עצמי.

צבי קורמן: זה הכול.

צבי קורמן: לא צריך לבלבל את הלקוח.

ישראל חסון: יש היגיון רב במה שאמרת, אדוני היושב ראש, ובמה שאמרה עורכת הדין הראל, ויש היגיון רב גם במה שהוא אומר.

ישראל חסון: אני חושב שאם תשאל צרכן ממוצע, שמשלם מכיסו, כמה עולה ליטר, הוא לא בהכרח יודע.

ישראל חסון: הרוב המכריע לא יודע.

אתי בנדלר: הרוב המוחלט גם לא יודע מה בפיקוח ומה לא בפיקוח.

חגית אייזנמן: אבל אדם יודע אם הוא נכנס לתחנה שיש בה 30 אגורות הנחה.

ישראל חסון: אני חושב שבעניין של המחיר הסופי יש היגיון צרכני קצת יותר ארוך טווח מאשר השאלה הזו.

ישראל חסון: אנשים פתאום יתחילו להתייחס לא ל-30 אגורות הנחה.

ישראל חסון: אלא יתייחסו לזה שעשרה קילומטר עולים להם עשרה שקלים.

ישראל חסון: יתחילו לעשות חשבון במונחים צרכניים.

חגית אייזנמן: יש שעושים את החישוב הזה, יש שעושים את החישוב השני.

חגית אייזנמן: אנחנו חושבים ששני הנתונים חשובים.

ישראל חסון: אני מסכים אתך, אבל אני חושב שתפסת מרובה לא תפסת.

ישראל חסון: אין לי שום התנגדות עקרונית, אבל אני חושב שחשוב שהצרכנים יראו מחיר סופי.

ישראל חסון: אם בתווך אפשר להכניס עוד שני נתונים – תכניסי.

ישראל חסון: זה לא מה שישנה לי.

ישראל חסון: אני חושב שהמחיר הסופי ייצור פתאום שאלות צרכניות אחרות לגמרי, זה ישפיע על תרבות צריכה כי אנשים פתאום יבינו כמה הם משלמים על קילומטר, מה שהיום לא מוחשי להם.

ישראל חסון: אני בעד ההצעה, העיקר שיראו את המחיר הסופי.

ישראל חסון: אתה רוצה שזה ייכתב עם הנחה – עם הנחה.

גלעד ארדן: זאת גם עמדת היועצת המשפטית של הוועדה, שצריך לחייב את המחיר הסופי ומעבר לזה, אם בעל התחנה רוצה לקדם מכירות בנושא המחיר המפוקח ולהגיד שהוא נותן עליו הנחה צריך לאפשר לו את זה.

עדנה הראל: אנחנו רוצים ליצור שלט אחיד.

גלעד ארדן: אבל צריך לאפשר גם קידום המכירות, כמובן רק לגבי המחיר המפוקח.

עדנה הראל: ואם אתה עושה קידום מכירות לגבי זה שכל קניה שלישית היא חינם או שבכל קניה שלישית מקבלים עיתון, זה הכול סוגים של הנחות.

עדנה הראל: השאלה היא אם אפשר למנוע את בעל התחנה לעשות את כל קידום המכירות הזה מחוץ לשלט הרשמי.

עדנה הראל: על זה היה דין ודברים בינינו ובין - - -

דוד טל: אתם גם רואים בעיני רוחכם איך ייראה השלט?

חיים אופיר: אנחנו כבר שם.

חיים אופיר: שמנו על העמודים שלנו את המחירים, איך שחשבנו שצריך להיות.

חיים אופיר: אני מסכים שהנחה יכולה לעזור לתחרות.

חיים אופיר: לא צריך להכניס את זה לצו.

חיים אופיר: מי שרוצה, שישים את ההנחה.

חיים אופיר: אבל בעמוד הפרסום יש מגבלה, וזה עולה לנו הרבה כסף.

חיים אופיר: אני מעביר ביניכם תמונה שמראה את מה שכבר שמנו, להתחיל לשנות את זה תהיה לנו בעיה.

חיים אופיר: אני מבין שמדברים כרגע על השלטים בתוך התחנה ולא על העמוד.

חיים אופיר: אין חובה לפרסם על העמוד.

חיים אופיר: בתוך התחנה יש כבר צו שמחייב אותנו לפרסם מחיר את המחיר בשני מקומות, אנחנו שמים את זה גם בשירות עצמי וגם בשירות מלא.

חיים אופיר: אני לא מבין מה אנחנו צריכים לשנות עכשיו.

חיים אופיר: להוריד רק את ההנחה של הסולר, זה הצו.

ירון עשהאל: קודם כל, קיים כבר מספר שנים צו שמורה לנו לשים את מחירי הדלקים בתוך התחנות.

ירון עשהאל: מזה מספר חודשים נכנס הנושא של שירות עצמי, ולמעשה קיימים היום שני שלטים במקומות בולטים בתוך התחנה, שכוללים גם שירות מלא וגם שירות עצמי.

ירון עשהאל: ממה שאני קורא פה אני מבין שאנחנו נדרשים להכניס בשלט הזה גם את גובה ההנחה, אלא אם כן אתה רוצה להוסיף עוד שלט.

ירון עשהאל: המחירים שכתובים שם הם מחירים סופיים, כי יש מחיר מלא מצד אחד, ומצד שני יש מחיר מוזל לשירות עצמי.

ירון עשהאל: אני תומך בכך שמדובר על מחיר סופי.

ירון עשהאל: אני לא רואה מקום להוסיף עוד מקום בשלט הזה לטובת גובה ההנחה, זה סתם הוצאות מיותרות.

ירון עשהאל: יש אלפי תחנות בארץ, ומדובר על שני שלטים בכל תחנה.

ירון עשהאל: זה ים של כסף, וצריך לקחת את זה בחשבון.

ירון עשהאל: דבר נוסף, אם יוחלט שמכניסים את גובה ההנחה, כתוב "המחיר המרבי", מה זה?

ירון עשהאל: האם זה מחיר שירות מלא או שירות עצמי?

עדנה הראל: שניהם.

ירון עשהאל: אתם מבינים מה אנחנו עושים?

ירון עשהאל: ים של מספרים, שכולם יתבלבלו מהם.

חגית אייזנמן: אין מחיר מרבי.

ירון עשהאל: בסעיף ג' כתוב "סכום ההנחה והמחיר המרבי כאמור".

ירון עשהאל: כלומר רוצים את המחיר לאחר ההנחה – המחיר הסופי – ואת גובה ההנחה.

גלעד ארדן: בקיצור, הצעתך היא לא לחייב לרשום את גובה ההנחה.

גלעד ארדן: עורך הדין פרידגוט, בבקשה.

יעקב פרידגוט: צריך לזכור מאיפה התחיל כל העניין.

יעקב פרידגוט: כל העניין הזה התחיל מיוזמה של הממונה על הגנת הצרכן לגבי נושא הטעיית הצרכן.

יעקב פרידגוט: למה יש הטעיה?

יעקב פרידגוט: הוא טען, במידה רבה של צדק לדעתי, שלא יכול להיות שבקדמת התחנה יש שלט גדול שכתוב בו הנחה של 130 על סולר, ולא כתוב הנחה ממה.

יעקב פרידגוט: כשנכנסים לתוך התחנה רואים שאחרי ההנחה של 130 המחיר יותר יקר מהתחנה ממול, שנותנת הנחה של 120, כי הסולר לא מפוקח.

יעקב פרידגוט: כשהוא התחיל ביוזמה הזאת פנינו אליו מאיגוד לחברות הנפט – לא נכנסנו לסוגיות משפטיות של השאלה אם יש לו סמכות או לא - ואמרנו שאנחנו חושבים שהוא צודק.

יעקב פרידגוט: דברנו על אמנה, שחברות הדלק תהיינה שותפות לה, שכל מי שרוצה לשים שלט בקדמת התחנה שמפרסם הנחה, יחויב לשים גם את המחיר הסופי, כדי שמי שעובר בדרך ידע כמה זה עולה לו.

יעקב פרידגוט: בסופו של דבר מה שמעניין את הצרכן זה המחיר הסופי ולא גובה ההנחה.

יעקב פרידגוט: תראו לאן אנחנו גולשים, אנחנו גולשים למקום לא נכון ולא ראוי.

יעקב פרידגוט: אנחנו מתחילים לגלוש לכך שהכנסת תלמד את מפעילי התחנות איך להפעיל תחנה.

יעקב פרידגוט: אני חושב שאסור לגלוש לזה, כי אם תגלוש לזה בענף הדלק, איך תנמק מחר לארגון צרכנים אחר למה רק בענף הדלק ולא בסופרמרקטים ולא בבנקים?

יעקב פרידגוט: תחייב את כולם לשים שלטים?

יעקב פרידגוט: מה ההבדל בין תחנת דלק לסופרמרקט?

יעקב פרידגוט: אין שום הבדל.

יעקב פרידגוט: דרך אגב, היום רוב תחנות הדלק הן סופרמקט קטן, אז השלב הבא יהיה לכתוב גם ב"ילו" מחיר לחמנייה לפני הנחה ואחרי הנחה?

יעקב פרידגוט: לאן נגיע?

יעקב פרידגוט: בכל מה שמדובר על מניעת הטעיית הצרכן, אנחנו אתכם.

יעקב פרידגוט: צריך לזכור שיש היום צווים שמחייבים לשים שני שלטים לגבי מחירים, כולל מחיר סופי, במקום בולט לעין.

יעקב פרידגוט: יש רק דבר אחד שצריך לעשות; אם מישהו מטעמים מסחריים חושב לשים בקדמת התחנה שלט גדול עם הנחה, והוא חושב שזה יועיל לעסקיו – שישים, ואז גם תחייב אותו לשים מחיר סופי.

יעקב פרידגוט: צריך לזכור שהשלט הזה עולה 100,000 שקלים, זה עולה גם אגרה של המון כסף לרשות המקומית.

יעקב פרידגוט: מי ישלם בסופו של דבר את כל העלות הזאת, שמגיעה לעשרות מיליונים?

יעקב פרידגוט: שלא יהיה לכם שום ספק, הצרכן ישלם את זה.

דוד טל: זה עולה כל כך הרבה?

יעקב פרידגוט: כן.

יעקב פרידגוט: "פז" הזדרזה לשים, כי השלט שלה מאפשר לעובד בתחנה להחליף את המחירים כל יום, אם הוא רוצה.

יעקב פרידגוט: זה לא עולה כסף.

יעקב פרידגוט: ברוב השלטים האחרים המחירים הם במקומות גבוהים וזה מחייב התקן מיוחד כדי לעלות - - -

דוד טל: זה חלק מהעבודה שלכם.

דוד טל: אני עושה חשבון איך אתם עושים כסף?

דוד טל: אני רוצה שהצרכן יידע כמה זה עולה לו.

דוד טל: אני מסכים אתך שהשורה האחרונה היא שדי בזה.

דוד טל: אני מצפה עדיין שישכנעו אותי בכך שצריך לראות גם את המחיר האחר.

יעקב פרידגוט: אבל למה לחייב לשים שלטים כאלה?

יעקב פרידגוט: מי שלא רוצה – שלא ישים.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: מר רגב, בבקשה.

רונן רגב: נקודת הפתיחה היא לא רק הצורך לטפל בהטעיות, נקודת הפתיחה היא גם – לפחות לגבי חלק ממקטע הדלק - חוסר בתחרות.

רונן רגב: העובדה שיש מחירים בפיקוח היא לא מקרית, זה בגלל חוסר בתחרות.

רונן רגב: מדובר במוצר, שלפחות נכון להיום, המדינה מחליטה שאין עדיין רמת תחרות מספקת לגביו.

רונן רגב: חלק מהמטרה ביצירת השקיפות היא לייצר לחץ מחירים אפקטיבי.

רונן רגב: לאורך השיחה גם אני השתכנעתי בעמדת משרדי המשפטים והתשתיות.

רונן רגב: צריך לזכור, אנשים נוסעים - - -

דוד טל: קודם חשבת שדי בשלטים - - -?

רונן רגב: חששתי קצת מהעניין של מחיר בשירות עצמי וגם בשירות מלא וגם עם הנחה.

רונן רגב: אבל נסת

רונן רגב: כל מנקודת המבט של הצרכן: הצרכן מתדלק תמיד באותו דלק.

רונן רגב: הוא לא מסתכל כמה עולה 98 וכמה עולה סולר וכו'.

רונן רגב: הוא מחפש על כל שלט שני נתונים: המחיר בשירות עצמי והמחיר בשירות מלא.

רונן רגב: לכל היותר מעניינים אותו שני נתונים, כך שעומס הנתונים לא עד כדי כך בעייתי.

רונן רגב: דבר שני, אין ויכוח על כך שלחץ התחרות בתחום המחירים בפיקוח הוא בהנחות ולא במחיר הסופי.

רונן רגב: למה אנחנו יודעים את זה?

רונן רגב: כי זה מה שהחברות מפרסמות.

רונן רגב: החברות והתחנות מנסות לבדל את עצמן באמצעות ההנחה מהמחיר המרבי.

רונן רגב: זה גם הגיוני, מפני שמחיר מרבי בפיקוח הוא בהרבה מאוד מקרים מחיר שנוטים להתיישר מולו, ואם מישהו מנסה לבדל את עצמו הוא עושה את זה לגבי המחיר הזה.

גלעד ארדן: יש מקומות שנותנים הנחות מהמחיר המפוקח?

רונן רגב: בוודאי.

יצחק קמחי: לא פעם מפרסמים הנחה של 15 אגורות, אבל לא אומרים 15 אגורות ממה.

יצחק קמחי: זה מהמחיר כולל שירות, ואז קבלת לכאורה 15 אגורות, אבל למעשה קבלת שלוש אגורות.

יצחק קמחי: בשביל זה צריך את שני המחירים.

רונן רגב: ברגע שיעברו למוצר מפוקח אחד, בנזין 95, היתרון בפרוט עולה על החיסרון בעומס, בעיקר מנקודת המבט של הצרכן המתדלק, וזאת נקודת המבט החשובה ביותר עבורנו.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: נציג האוצר, מר סבן, בבקשה.

יהודה סבן: אנחנו לא חלוקים על הנקודה הזאת בממשלה, צריך לפרסם את המחיר הסופי וגם את ההנחה במוצרים מפוקחים.

יהודה סבן: אבל אנחנו חושבים שלב העניין הוא לא הפרסום בתוך התחנה אלא הפרסום מחוץ לתחנה, ועל כך הודענו גם בדיון הקודם.

יהודה סבן: צריך לזכור שקבלת ההחלטה של הנהג היא לפני כניסתו לתחנה.

יהודה סבן: אני יודע שהדעות חלוקות עם משרד התחבורה ועם משרד המשפטים בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני לשאול את נציג משרד התחבורה: הרי לא נמציא את מדינת ישראל מחדש.

גלעד ארדן: בכל תחנות הדלק בישראל יש היום שלטים שנראים לעין מהכביש, בלי קשר לחוק הזה.

גלעד ארדן: מה אתם רוצים להגיד לגבי השלטים האלה?

ראיק סאלם: אנחנו לא רוצים שלטים בצדי הדרך, אלא רק בתוך התחנה.

ראיק סאלם: כל השלטים האלה הם לא חוקיים, ואנחנו רוצים להוריד את כל השלטים האלה.

גלעד ארדן: אני מחדד את שאלתי.

גלעד ארדן: היום יש כמעט בכל תחנות הדלק שלטי פרסום, שהם לא מחוץ לתחנה אלא בתוך התחנה, אבל מופנים החוצה.

גלעד ארדן: אדם שעובר רואה אותם.

עדנה הראל: אין בעיה עם זה.

ראיק סאלם: יש בעיה, החוק אומר בפרוש שאסור להציב שלטים שנראים מהכביש.

גלעד ארדן: זה רק בכביש בין-עירוני.

עדנה הראל: רוב התחנות הן בכבישים עירוניים.

גלעד ארדן: מי אחראי על אכיפת חוק הדרכים (שילוט)?

ראיק סאלם: משרד התחבורה.

גלעד ארדן: אז יש לי הצעה מצוינת לשר התחבורה.

גלעד ארדן: לפני שהוא מתפטר בגלל הקיצוץ בתקציב, שישלח צוות לכל הכבישים הבין-עירוניים, ימצא את כל אותן תחנות דלק שרואים מהכביש את השילוט שלהן ויוריד אותו.

גלעד ארדן: אבל לא רלוונטי לחוק הזה.

ראיק סאלם: כבר התחלנו את התהליך הזה.

גלעד ארדן: מצוין.

גלעד ארדן: תמליץ לו גם שבפעם הבאה שעולה הצעת חוק במליאת הכנסת להכשיר את כל השלטים הבלתי חוקיים האלה, שלא ייעלם דקה לפני ההצבעה, אלא יישאר במליאה ויצביע נגד, כמו עמדת המשרד שלו, מה שלא קרה לפני חודש כשעלתה הצעת החוק של יורם מרציאנו.

גלעד ארדן: תודה.

חיים אופיר: הפרסום הזה בסדר?

גלעד ארדן: אם הוא בכביש עירוני זה בסדר, כל עוד אתם עומדים בדרישות של הרשות המקומית ומשלמים לה מה שהיא רוצה.

גלעד ארדן: אם זה בכביש בין-עירוני זה אסור.

גלעד ארדן: לפי החלטת בית המשפט מלפי כמה חודשים, עד סוף השנה הזאת צריך להסיר את כל השלטים, אלא אם כן יעבור בוועדה התיקון לחוק, שמציע חבר הכנסת מרציאנו.

גלעד ארדן: החוק הזה קיים עשרות שנים, רק האכיפה חדשה.

יהודה סבן: אם יש ויכוח לגבי הלגיטימיות של השלט שנראה מחוץ לתחנה, גם אם אין כוונה לחייב פרסום כזה, בוודאי שצריך לאסור על החברות לפרסם בשלטים האלה נתונים מטעים.

אהוד ענבר: השלט צריך להיות בתיאום עם הרשות המקומית.

אהוד ענבר: לא ייתכן שהשר יקבע את גודל השלט ואת צורתו, וזה יהיה בניגוד לחוקי העזר של הרשות המקומית, שלא יהיה ג'ונגל של שלטים.

דוד טל: לא הייתי רוצה שבכל עיר יהיה שלט אחר.

דוד טל: צריך להיות שלט אחיד בכל הארץ.

גלעד ארדן: למה שהשר לא יקבע?

גלעד ארדן: כל רשות תקבע איזה שלט היא רוצה?

אהוד ענבר: השילוט הוא בהתאם לחוקי העזר של הרשות המקומית.

גלעד ארדן: פה מדובר על שילוט שיש לו היבטים נוספים, לא שילוט פרטי.

דוד טל: אני חושב שהחוק הזה גובר על חוק עזר עירוני.

גלעד ארדן: עורך הדין מיכאל טירר, בבקשה.

מיכאל טירר: יש לי שאלה פרקטית כצרכן.

מיכאל טירר: איך זה יעבוד?

מיכאל טירר: נניח שהמחיר המפוקח הוא שישה שקלים, תחנה פלונית מוכרת ב-5.58 אגורות, אז הם רושמים 1% הנחה?

גלעד ארדן: לא, הם רושמים הנחה של 42 אגורות.

מיכאל טירר: אז הצרכן ייאלץ לבחור במקום לראות את המחיר הסופי.

גלעד ארדן: בקיצור, אתה רוצה מחיר סופי.

מיכאל טירר: אני חושב שזה יפעל בצורה הפוכה, הצרכן יגיד שההבדל הוא בין ארבע אגורות לשמונה אגורות, זה לא משמעותי.

גלעד ארדן: זה בדיוק ההבדל, לא כולם יודעים לחשב.

גלעד ארדן: עורך הדין יריב פקטה, בבקשה.

יריב פקטה: אני חושב שלב העניין הוא זה הפרסום הנראה על השלטים מחוץ לתחנות, ובזה אנחנו מתמקדים.

יריב פקטה: בפרסום מחוץ לתחנות שני שיקולים שהם נוגדים.

יריב פקטה: אחד, השיקול הבטיחותי, שלא יהיה ריבוי נתונים.

יריב פקטה: השיקול השני הוא שקיפות והטעיית הצרכן.

יריב פקטה: אני חושב שהשלטים שלנו מאוזנים, מצד אחד מפורסם שם המחיר הסופי ומצד שני מוצרים בשירות עצמי, ולצרכן יש אפשרות לבחור לפני שהוא נכנס לתחנה, ואין סכנה בטיחותית.

יריב פקטה: הצעת החוק הממשלתית לחלוטין לא מתייחסת לנושא השילוט הנראה מחוץ לתחנות, ואני חושב שזה מפספס את כל העניין.

גלעד ארדן: ההצעה הממשלתית מתייחסת לכל שילוט, זה עניינכם אם הוא נראה מחוץ לתחנה או לא נראה מחוץ לתחנה.

גלעד ארדן: החלטנו לא לחייב לשים שילוט שנראה מחוץ לתחנה, ההנחה היא שרוב התחנות שמות שילוט שנראה מחוץ לתחנה כי הן מעוניינות למשוך את הציבור.

יריב פקטה: זה לא הגיוני שיהיה אותו דין לשלט שרואים מחוץ לתחנה ולכזה שלא רואים מחוץ לתחנה.

יריב פקטה: בתוך התחנה, במהירות של , אין בעיה בשלט שיש בו גודש של אינפורמציה.

גלעד ארדן: אתה מציע שעל השלט שנראה מחוץ לתחנה יהיה פחות פירוט, וזה אומר שלא צריך לרשום שם את גודל ההנחה.

גלעד ארדן: אתה רוצה שאאסור לפרסם הנחה על השלט הזה?

גלעד ארדן: זאת אומרת, גם תחנה שרוצה לכתוב מה ההנחה מהמחיר המפוקח, לאסור עליה לעשות זאת כאשר מדובר על שלט שנראה מחוץ לתחנה.

גלעד ארדן: אז יש לי רעיון נוסף, לדוגמה, אני רואה שיש לכם שלט שמציע ארוחות בריאות ב"ילו", גם זה פוגע בבטיחות, גם את זה נאסור בהתאם למה שאתה אומר.

יריב פקטה: אני חושב שצריך להיות מינימום.

יריב פקטה: אהוד יחיאלי דרך אגב, ההטעיה לא הייתה רק במחיר של הסולר, אלא גם במחיר של הבנזין המפוקח היו רושמים 15 אגורות הנחה, ובקטן היו מוסיפים: מהמחיר - - -

גלעד ארדן: מי היה רושם?

אהוד יחיאלי: כל התחנות, כמעט בלי יוצא מן הכלל.

חיים אופיר: אני מצהיר ש"פז" לא כתבה בשום תחנה כזה דבר, אז תדייק.

אהוד יחיאלי: לא צילמתי אז אני לא יכול להוכיח.

אהוד יחיאלי: היו מטעים גם במחיר של הבנזין, היו רושמים 15 או 18 אגורות הנחה, ובקטן היו כותבים: ממחיר בשירות מלא - מחיר שלא קיים.

אהוד יחיאלי: כבר שנתיים אנחנו מפרסמים מחיר אחד בלבד לבנזין, זה מחיר בשירות עצמי.

אהוד יחיאלי: מי שזכאי לקחת תוספת בעד שירות, ולא כל תחנה זכאית, הוא יכול לקחת תוספת מוגדרת בעד השירות המלא.

דוד טל: מה זה שירות מלא?

אהוד יחיאלי: זה אומר שאני מתדלק לך ואתה לא צריך לצאת מהאוטו.

אהוד יחיאלי: הטעיות היו גם בסולר וגם בבנזין.

אהוד יחיאלי: הזכירו פה סופרמרקט, כשאדם נכנס עם עגלה לסופרמרקט יש לו מדפים של 18 חברות עם מבחר מחירים, יש לו אפשרות בחירה.

אהוד יחיאלי: בן-אדם שנוסע בדרך בין-עירונית או בדרך עירונית, אין לו את זכות הבחירה הזאת ומה שהוא יראה זה מה שימשוך לו את העין.

אהוד יחיאלי: לכן אנחנו רוצים שההנחה תופיע על הבנזין במחיר המפוקח, משום שהמדד לתחרות זאת ההנחה, והנהג גם לא יזכור את המחירים.

אהוד יחיאלי: הרי אנחנו משנים את המחירים כל חודש, אז אין סיכוי שאנשים יזכרו את המחיר.

אהוד יחיאלי: מה שהם תמיד יוכלו להשוות זה שתחנה X נותנת 10 אגורות הנחה, ואין מחירים אחרים אז לא יוכלו להטעות אותם.

אהוד יחיאלי: יש רק את המחיר המפוקח בשירות עצמי וההנחה ממנו.

אהוד יחיאלי: גם השלט של חברת "פז" מטעה, עם כל הכבוד לה, משום שהוא כותב מחיר בשירות עצמי, כאשר לשני המוצרים האחרים אין שום הגדרה מה שירות עצמי ומה לא.

חיים אופיר: זה לא נכון.

אהוד יחיאלי: זה כן נכון.

אהוד יחיאלי: רק על בנזין 95 יש מחיר שירות, שהוא 12 אגורות,לסולר או לבנזין 98, מה זה שירות?

אהוד יחיאלי: 40 אגורות, 900 אגורות?

אהוד יחיאלי: זה בדיוק הדוגמה לשלט שאמור להיות יפה והוא מטעה.

חיים אופיר: מה מטעה?

חיים אופיר: כתוב שבשירות עצמי המחיר הוא 7.07.

אהוד יחיאלי: וכמה עולה שירות מלא?

חיים אופיר: עוד 15 אגורות.

חיים אופיר: אם אמרתי משהו לא נכון עכשיו, אתנצל.

חיים אופיר: מחיר המחירון של "פז" זה 7.22.

חיים אופיר: אז הוא אמר שאני מוכר בשירות עצמי ב-7.07 אז אני מטעה.

חיים אופיר: אני אומר לכם שמחיר המחירון בשירות עצמי הוא 7.22.

אהוד יחיאלי: אלה שני מחירים שנוספו למחיר המפוקח, שני מחירים שהם לא בפיקוח ואין גם מחיר לשירות.

חיים אופיר: מה הקשר?

אהוד יחיאלי: אסביר.

אהוד יחיאלי: כשהמחיר הוא 6.01 - - -

גלעד ארדן: אני מציע לכם לשקול לבטל את ההבדל בין שירות עצמי לשירות מלא.

גלעד ארדן: למה המפקח על הבנקים לא מחייב את הבנקים להוריד מחיר למי שעושה פעולות באינטרנט, שלא יהיו לו בכלל עמלות?

גלעד ארדן: אתם מאפשרים להם להכניס סיבוכים.

גלעד ארדן: תוציאו הנחיות שיש מחיר אחד, ונגמר הסיפור.

גלעד ארדן: רוצה תחנה לתת שירות ולעודד לקוחות להיכנס אליה, לומר לו שהוא לא צריך לצאת מהאוטו וללכלך ידיים, שתיתן את זה.

גלעד ארדן: הרווח של התחנה הזו יהיה שיהיו לה יותר צרכנים.

גלעד ארדן: רוצה אחרת שיחכו שעה עד שיבינו שאין אף אחד שיוצא לתת שירות, בסוף אותו לקוח לא יחזור לאותה תחנה.

גלעד ארדן: אבל מי שמאפשר לסבך ולהטעות את האנשים זה, לצערי, המדינה ואני לא מבין למה.

גלעד ארדן: לא הייתה נגרמת תחרות אם היה מחיר אחד?

אהוד יחיאלי: לא הייתה תחרות.

חגית אייזנמן: מר אופיר, אתה מכיר את הנושא הזה טוב מאוד.

חגית אייזנמן: בשעתו קבענו צו שתמרץ מאוד את הנושא של התדלוק העצמי.

חגית אייזנמן: אותו צו בידל בין מחיר של שירות עצמי ומחיר של שירות מלא, כאשר הוא קבע, בין השאר, שאם תחנת דלק לא תעמוד במינימום מסוים של שירות עצמי היא תאלץ לגבות על כל התחנה את המחיר של שירות עצמי.

חגית אייזנמן: זה תמרץ את הנושא של שירות עצמי היום.

חגית אייזנמן: לכן להגיד שיש שני מחירים, של שירות עצמי ושירות מלא, זה מה שיוצר את הבלבול, זה לא הוגן.

חיים אופיר: היום יש צו שמחייב את כל התחנות לתת שירות עצמי.

חיים אופיר: אומר היושב ראש: תקבעו מחיר אחד לשירות עצמי, ומי שרוצה שירות מלא ישלם, ועל זה תהיה התחרות.

אתי בנדלר: אנחנו צריכים לזכור מה מטרת הצעת החוק, כשנזכור אותה אולי זה יוביל אותנו לפתרון מה נכון ומה לא נכון לכלול בשלטי פרסום.

אתי בנדלר: מטרת הצעת החוק היא לא להתערב בהליכות המסחר, מטרת הצעת החוק היא למנוע הטעיה, לגרום לגילוי נאות ולעודד תחרות.

אתי בנדלר: ככל שהפרטים הנדרשים בשילוט אינם באים לשרת אחת המטרות האלה, אני חושבת שלא לקבוע את זה בחקיקה ראשית אלא להשאיר את זה למפעילי התחנות להחליט אם לכלול את הפרטים הנוספים.

אתי בנדלר: מה ישיג את המטרות האמורות?

אתי בנדלר: הדבר היחיד שישיג את זה זה המחיר הסופי לצרכן.

אתי בנדלר: אני חושבת לגבי המחיר הסופי לצרכן אין מחלוקת שהפרט הזה צריך להיות מפורסם באותיות ברורות וגדולות.

אתי בנדלר: אם אינני טועה, המחלוקת, אם בכלל, קיימת כאן גם בין משרדי הממשלה באשר לפרסום שיעור ההנחה או סכום ההנחה לגבי מחירי מוצרים בפיקוח.

אהוד יחיאלי: אין מחלוקת בין משרדי הממשלה.

עדנה הראל: אנחנו בעמדה שבמוצר המפוקח ראוי לפרסם את מחיר האגורות שמורידים פר ליטר.

עדנה הראל: אנחנו חושבים שצריך לחייב את זה.

אתי בנדלר: ולצורך העניין צריך לצאת מהנחה שחלק ניכר מהציבור יודע אלו מוצרים הם בפיקוח.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שעד לישיבה זו אני לא ידעתי, הבנתי שגם מנהלת הוועדה לא ידעה, ואני חושדת שיש עוד מספר נוכחים שלא יודעים אלו מוצרים הם בפיקוח.

גלעד ארדן: אני מציע תמיד לקרוא את דברי ההסבר להצעות חוק.

גלעד ארדן: לדוגמה, בהצעת החוק הזו מופיעה העובדה שמדובר בהצעה שמתייחסת למחירים הבלתי מפוקחים של סולר ובנזין 98.

חגית אייזנמן: אני חושבת שלא צריך לדעת מה בפיקוח ומה לא בפיקוח.

חגית אייזנמן: אנחנו אומרים שלמוצר שאינו בפיקוח אין משמעות לפרסום ההנחה מלבד הטעיה, ולכן זה לא יפורסם.

חגית אייזנמן: מה שיש לו משמעות זה מחירים בפיקוח, ולכן ימשיכו כמו היום.

אתי בנדלר: השאלה היא אם צריך לחייב את פרסום ההנחה או להשאיר את זה כאופציה.

אתי בנדלר: כולם הביעו כאן את עמדתם ואני מפנה את תשומת לב חברי הכנסת בבואם להצביע, לשאלה האם פרסום סכום ההנחה הוא חיוב או אופציה.

אתי בנדלר: לגבי חוק הגנת הצרכן, כשמדברים על מכירות מיוחדות, אלה כל אותן מכירות שיש לגביהן הנחה מהמחיר הבסיסי, חובה לפרסם שני פרטים בלבד: את המחיר לפני ההנחה ואת שיעור ההנחה או סכומה.

אתי בנדלר: אין חובה לפרסם מחיר סופי, דבר שאולי ראוי לתיקון בחוק הגנת הצרכן.

יצחק קמחי: זו אופציה והחובה של המחיר הסופי נובעת מחובת פרסום המחיר הכולל, כך ששניהם קיימים.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 15א לחוק הגנת הצרכן וכתוב לפרסם את המחיר לפני המכירה ואת שיעור ההנחה או המחיר לאחר ההנחה.

אתי בנדלר: זו אופציה של המפרסם, לא חייבו אותו גם וגם.

גלעד ארדן: סיכמנו שיש כאן מאפיינים ייחודיים.

אתי בנדלר: מכל מקום, ודאי שאין חובה לפרסם את שיעור ההנחה.

אתי בנדלר: חוק הגנת הצרכן מתייחס לכלל המוצרים שנמכרים על ידי עוסק לצרכן, לרבות מחירים מפוקחים.

אתי בנדלר: גם החלב והלחם, שהם מוצרים בפיקוח, לא חובה לפרסם את מחיר ההנחה.

אתי בנדלר: חובה לפרסם את מחירם לפני ואת מחירם אחרי.

אתי בנדלר: מה שחשוב זה המחיר הסופי לצרכן והשאלה היא אם יש מקום ללכת כאן מעבר לזה.

אתי בנדלר: דבר נוסף, ברור הוא שגם אם מותר לעוסק לפרסם בתוך התחנה עוד פרטים, אני חושבת שראוי לכלול סעיף – אולי הוא קיים בנוסח הממשלתי שלא ראיתי - שאוסר פרסום פרטים בתחנה, שיש בהם לסתור את האמור בשילוט, שהוא בגדר חובה.

גלעד ארדן: לא נקרא הצעת החוק היום.

גלעד ארדן: יתקיים עוד דיון.

קובי גולדברג: אני מצטרף למה שאמרו עורכת הדין הראל ומר אהוד יחיאלי.

קובי גולדברג: המחיר אכן משתנה, ה-benchmark הוא דבר חשוב.

גלעד ארדן: להערכתכם, זה יעודד תחרות אם יהיה מחיר הנחה מהמחיר המפוקח.

קובי גולדברג: כן, צריך להתייחס לכותרת של החוק הזה.

קובי גולדברג: אני גם רוצה שיהיה כלי לצרכן לדעת שאם בעל התחנה שהוא מתדלק אצלו באופן קבוע שינה את שיעור ההנחה שלו, זה מידע חשוב לצרכן.

גלעד ארדן: חבר הכנסת טל, הרשות להגבלים עסקיים תומכת בפרסום ההנחה מהמחיר המפוקח, כי הם העלו נקודה מעניינת, שברגע שהוא כבר יפרסם הנחה מסוימת כבר לא יהיה לו נעים להקטין אותה.

אשר גרנר: אני מדבר על עצמי כצרכן.

אשר גרנר: כשאני עובר בתחנה אני מסתכל מה המחיר ומה גובה ההנחה, וזה חשוב.

אשר גרנר: גם בעולם זה אותו דבר.

אשר גרנר: כצרכן, חשוב לי היבט ההנחה, ככה אני בוחר תחנות.

אשר גרנר: דרך, תסתכלו בפרסומות בעיתונים של שבת, תראו מה קורה מבחינת המחירים, אתם רואים את ההבדלים.

אתי בנדלר: אתה מדבר רק על בנזין 95.

ירון עשהאל: בחו"ל יש רק מחירים סופיים.

גלעד ארדן: אני רוצה שבדיון הבא תחוו את דעתכם לגבי השאלה של היועצת המשפטית שלנו.

גלעד ארדן: למה לאסור, בעצם?

אתי בנדלר: הם מציעים לאסור, לאסור מחיר ראשוני של מוצרים שאינם בפיקוח.

אתי בנדלר: הם אומרים שמאחר שהמחיר הראשוני נקבע על ידם אז אין הנחות.

עדנה הראל: נכון, אם אני יכולה למכור סולר בכל מחיר, בעשרה שקלים או בחמישה שקלים, נוח לי להגיד - - -

גלעד ארדן: זה יוצר חלק מההטעיה של הציבור.

גלעד ארדן: יש פה מאפיין ייחודי, נכון שאפשר לפרסם שהמחיר היה 100,000 שקלים ועכשיו זה רק 1,000, וזה מטעה כי זה לא היה 100,000 שקלים.

גלעד ארדן: אבל עדיין יש כאן מאפיין ייחודי, שדיברנו עליו, שיכולת האדם לקבל החלטות לגבי דלק היא יכולת מוגבלת בזמן, מבחינת סקר השווקים שהוא עושה.

יעקב פרידגוט: אני רוצה להציע חומר למחשבה לדיון הבא.

יעקב פרידגוט: אם ילכו לכיוון של חובה לפרסם שילוט כזה או אחר, אני חושב שצריך להצמיד לזה גם פטור מאגרת שילוט.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: יש לי הערה לחברות הדלק, ההצעה של משרד התשתיות היא להחיל את החוק שישה חודשים מיום פרסומו.

גלעד ארדן: אני רוצה שתתכוננו מעכשיו לכך שאני לא מתכוון לקבל את הבקשה הזאת.

גלעד ארדן: החוק עבר קריאה טרומית לפני חצי שנה, אם הוא יעבור בקריאה שנייה ושלישית זה יקרה, ככל הנראה, באזור חודש אוקטובר – נובמבר השנה.

גלעד ארדן: יש לכם די זמן להיערך לכך מבחינה לוגיסטית לנושא.

גלעד ארדן: אנסה להעביר את זה שלושה חודשים מיום פרסומו, כלומר שאנחנו מדברים על תחילת יישום החוק בינואר-פברואר 2008.

חן בר יוסף: אני רוצה להמשיך את הקו שהזכרת בנושא קבלת ההחלטה על ידי הצרכן.

חן בר יוסף: אני מבין שבנושא שילוט בדרכים הבין-עירוניות יש מגבלה חוקית, אבל בכל הנושא של קבלת ההחלטה בתוך הערים מצב יותר קשה.

חן בר יוסף: אדם חייב לדעת בכמה הוא קונה.

חן בר יוסף: היינו רוצים שזה יהיה יותר רחב אבל אנחנו במגבלה חוקית ולא יכולים להפעיל את זה בכל הארץ, אבל בוודאי שחייבים לעשות את זה בתוך הערים.

חן בר יוסף: אנחנו יודעים שבתוך הערים המצב התחרותי הוא לעתים הרבה יותר קשה, חברות הדלק הוותיקות הצליחו ואחרים לא.

חן בר יוסף: לכן, אני מדבר נושא חובת הצבת שלט שגורמת לכך שהצרכן מקבל את ההחלטה כשהוא יודע בכמה הולך לקנות ולא שני שלטים שנמצאים בתוך התחנה.

חן בר יוסף: מדובר על שלט שנראה לעין הנוסע בכביש בדרך העירונית.

עדנה הראל: אנחנו רוצים לתאם נוסח כזה עם משרד התחבורה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: אני מבקש שלא תבטלו את הדיון של ה-4.9, תקיימו אותו ונקיים פה עוד דיון.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.