ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 501, 2007-08-20 10:50

סטס מיסז'ניקוב: אני פותח את הישיבה.

סטס מיסז'ניקוב: הנושא: מיגון מוסדות חינוך ומוסדות בריאות בעוטף עזה.

סטס מיסז'ניקוב: ישנה בעיה, שמוסדות חינוך ומוסדות בריאות אינם ממוגנים לקראת שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו רוצים לברר מה מתכוונים לעשות בנושא.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמח לעזור לך אבל אנחנו חייבים להיות במליאה.

אורית נוקד: אנחנו חייבים להיות במליאה.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מחזיק אף אחד.

סטס מיסז'ניקוב: כל מי שרוצה לעלות למליאה, שיעלה למליאה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו עוברים לנושא של מיגון מוסדות חינוך.

סטס מיסז'ניקוב: הייתי רוצה לשמוע מפיקוד העורף ומנציגי האוצר ומכל מי שאחראי במדינת ישראל על מיגון מוסדות חינוך ובריאות, על התכניות שלהם לקראת שנת הלימודים.

סטס מיסז'ניקוב: יש כאן מישהו מפיקוד העורף?

קובי מלכה: אני ראש מחלקת תקציבים בפיקוד העורף.

סטס מיסז'ניקוב: תספר בקצרה מה קורה עם מוסדות החינוך ועם מוסדות הבריאות.

קובי מלכה: לגבי מוסדות בריאות, זה באחריות משרד הבריאות.

קובי מלכה: לגבי מוסדות החינוך, יש שני טווחים של מיגון.

קובי מלכה: בטווח הארוך מדובר על מיגון מלא באמצעות הקמת בתי ספר ממוגנים או הכנת מיגון לבתי ספר קיימים.

קובי מלכה: בטווח הביניים השארת בתי הספר הקיימים עד למיגון המלא בשיטת המרחבים המוגנים.

קובי מלכה: הפעולה של המיגון התחילה לפני כשנה וחצי ואנחנו נמצאים בשלבי סיום של 7 בתי ספר.

קובי מלכה: בתי הספר האלה כבר ממוגנים והעבודות בהם יסתיימו עד לפתיחת שנת הלימודים.

קובי מלכה: במקביל, יש כוונה לבנות שלושה בתי ספר ממוגנים חדשים.

קובי מלכה: התחילו את פעולות המיגון של בתי הספר האלה, מיגנו בשיטת מרחבים מוגנים.

קובי מלכה: בג"צ דיבר על מיגון מלא של כל בית ספר וכרגע ההחלטה היא למגן כל בית הספר במיגון מלא או לבנות אותו כשהוא ממוגן.

קובי מלכה: יותר זול לבנות חדש ממוגן ולכן משרד החינוך ומשרד ראש הממשלה נערכים לכיוון של בניית בתי ספר חדשים.

ראובן ריבלין: מה יהיה בינתיים?

ראובן ריבלין: הילדים ילמדו מחוץ לשדרות?

קובי מלכה: יש מצב ביניים, כפי שהגדרתם.

קובי מלכה: אם אתם רוצים אני אעבור איתכם על כל בתי הספר.

סטס מיסז'ניקוב: לא צריך, תן לנו את התמונה הכללית.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש.

ראובן ריבלין: אדוני שם אותי בהתלבטות קשה.

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים לעלות לישיבת המליאה, שאנחנו חבר הכנסת זימנו.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שיהיו פחות מ-20 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, הנושא חשוב ולא יתכן שלא נשתתף בדיון.

ניסן סלומינסקי: נלך למליאה ונחזור.

סטס מיסז'ניקוב: אתם רוצים לדחות את זה לשעה 12:00?

סטס מיסז'ניקוב: אני מתנצל בפני המוזמנים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש מכם שתישארו ונחזור בשעה 12:00.

סטס מיסז'ניקוב: (לאחר הפסקה)

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מחדשים את הישיבה.

ראובן ריבלין: יש לי הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: בעקבות הדיון שהיה כעת במליאה שבגינו הופסקה הישיבה.

ראובן ריבלין: אני מציע שיושב ראש הוועדה יודיע לממשלה שאנחנו נבחן את משרדי הממשלה הנוגעים ליישום ההסכם שעליו הכריזה הממשלה אתמול והיום.

ראובן ריבלין: נודיע לכל שרי הממשלה שאנחנו לא נענה לבקשותיהם אלא אם הם יקיימו את כל האמור בלי כל מידה של סחבת כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אם אנחנו רוצים לשים סוף פסוק למצב הקודם ולהביא להתייחסות חדשה לנושא הכאוב הזה, שכולנו אשמים בו, אז אנחנו בוועדת הכספים נודיע לכל השרים שמי שלא יעמוד באותן הנחיות, שהן תוצאה של ההסכם, אנחנו נתייחס אליהם בהתאם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון העלתה כבר כמה נקודות שהן בצריך עיון והן יכולות להביא לידי שאלות ותשובות שיימשכו שנה שלמה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מציע שתודיע בצורה ברורה שמי שיעשה סחבת ביישום ההסכם עם הארגונים - - -

סטס מיסז'ניקוב: אבל ההסכם גרוע, הוא לא שלם.

ראובן ריבלין: כבר עכשיו יש מגמה לומר שהמצב עדיין לא ברור.

ראובן ריבלין: אני מציע שוועדת הכספים תאמר את דברה, כפי שהיתה לה אמירה נחרצת בנושא משרד השיכון.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו שוקלים להעלות בשבוע הבא את הנושא של ניצולי השואה וההסכם איתם.

ראובן ריבלין: גם בנושא חוק ג'ומס.

ראובן ריבלין: מי שלא יבצע אותו או יעשה סחבת ידע שבוועדת הכספים - - -

חיים אורון: בעצם אתה מציע לפטר את הממשלה.

חיים אורון: זה רעיון טוב אבל זה לא יעבוד.

ראובן ריבלין: אני לא מציע לפטר את הממשלה.

ראובן ריבלין: יש סמכויות ליושב ראש.

סטס מיסז'ניקוב: אם נצביע עכשיו יש לכם רוב.

סטס מיסז'ניקוב: בואו נתקדם.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו עוסקים כרגע במיגון שדרות וגם על בית החולים באשקלון.

סטס מיסז'ניקוב: היינו באמצע סקירה של נציג פיקוד העורף.

קובי מלכה: אני אחזור.

קובי מלכה: 24 בתי ספר מוגנו בשיטת המרחבים המוגנים, בשלב א'.

קובי מלכה: בעקבות החלטת בג"צ למיגון מלא של בתי הספר מתגבשת תכנית בין משרדית על ידי מנכ"ל רוה"מ להיענות לדרישת בג"צ כאשר הפיתרון הוא כלהלן: השלמת מיגון בחלק מבתי הספר ובניית בתי ספר חדשים ממוגנים, וזאת משיקולים שהם פדגוגיים, אסתטיים, כספיים וגם שדרוג תשתיות חינוך בדרום.

קובי מלכה: דיברתם על שלב הביניים.

קובי מלכה: כרגע מבוצעות פעולות לשיפור המיגון בשיטת המרחבים המוגנים, איפה שזוהו פיתרון, כך שתתאפשר פתיחת שנת הלימודים.

סטס מיסז'ניקוב: כמה בתי ספר מוגנו מתוך ה-24?

גבי סוריא: בסך הכל מוגנו 9 בתי ספר.

גבי סוריא: בשדרות יש 14 בתי ספר.

גבי סוריא: מתוך ה-9 שמוגנו, 5 בתי ספר הם בשדרות.

סטס מיסז'ניקוב: יכול להיות שלא הבנתי.

סטס מיסז'ניקוב: מה לגבי כל השאר?

סטס מיסז'ניקוב: איזה פיתרון אתם נותנים?

גבי סוריא: כל ה-24 בתי ספר מוגנים בשיטה של מרחבים מוגנים, עוד משנה שעברה.

גבי סוריא: הם ימשיכו ללמוד במתכונת הזאת.

גבי סוריא: ב-9 מהם מתבצעות עבודות, שברובן יסתיימו עד ה-1.9 או אחרי חגי תשרי.

גבי סוריא: ב-7 בתי הספר הולכים לפיתרון של הפיכת בית הספר לממוגן מלא ובכל השאר הוחלט לבנות מתקנים חדשים.

סטס מיסז'ניקוב: תראה, אני זוכר שבלילה מסוים ראש הממשלה ביקר בשדרות ובעוטף עזה.

סטס מיסז'ניקוב: שי היה שם וראש העיר ליווה את הסיור.

סטס מיסז'ניקוב: נכנסנו לבית ספר ומנהלת בית הספר הסבירה לנו שפרק הזמן בין האזעקה לבין ההגעה למרחב המוגן אינו מספיק, לפי היכולת של התלמידים.

ראובן ריבלין: ראשית, אני מסכים שצה"ל צריך לקבוע ולא בית המשפט.

ראובן ריבלין: יש לי שאלה: חלילה וחס אנחנו נשב פה אחרי שנפל קסאם בבית ספר והתוצאות, חלילה, יהיו טראגיות.

ראובן ריבלין: תסביר לי.

ראובן ריבלין: אני מקבל שעשיתם את כל הדברים שעשיתם.

ראובן ריבלין: עכשיו תסביר לנו, מה אנחנו עושים?

ראובן ריבלין: האם אנחנו שולחים ילדים למקום שאסור היה לנו לשלוח אותם?

ראובן ריבלין: האם זאת הדרך שעליה אנחנו צריכים לחיות?

ראובן ריבלין: האם אין פיתרון אחר אלא הפיתרון של קבלת סיכון?

ראובן ריבלין: האם ראש העיר אשם?

ראובן ריבלין: האם צריך לפטר את ראש העיר?

ראובן ריבלין: האם צריך לפטר את הממשלה?

ראובן ריבלין: האם צריך לפטר את צה"ל?

ראובן ריבלין: האם צריך לפטר את ועדת הכספים?

ראובן ריבלין: אני מבין שלא בג"צ יכול להחליט.

ראובן ריבלין: אני מבין, כילד שגדל בירושלים, שלפעמים אנחנו במצור ולפעמים אנחנו נלחמים על הזכות שלנו לחיות בארץ הזאת.

ראובן ריבלין: בואו נעשה סימולציה למצב שאנחנו יושבים פה אחרי שנפל קסאם בתוך בית הספר והילדים רצו למרחב המוגן, מילאו אחרי כל ההוראות שאמרתם בכל זאת פקדה אותנו תוצאה שבגללה יושבות ועדות שונות, ביניהן הוועדה שלנו.

ראובן ריבלין: עכשיו תנו לנו תשובה, זה כל כך פשוט.

ראובן ריבלין: בסופו של דבר יבואו אל כל אחד מאיתנו וישאלו.

ראובן ריבלין: אנחנו, למשל, לא הלכנו שנה שלמה לבית הספר.

ראובן ריבלין: אני נפטרתי מכיתה ב', לא הייתי בבית ספר שנה שלמה.

ראובן ריבלין: זאת הסיבה לעושר החלקי שיש לי כי באותה שנה רכשתי השכלה הרבה יותר גדולה מאשר בכיתה.

ראובן ריבלין: אז בירושלים במצור ילדים לא למדו.

ראובן ריבלין: עכשיו אני שואל: מה אנחנו עושים, כאשר, חלילה, אנחנו ממלאים אחרי כל ההוראות?

ראובן ריבלין: קיבלנו את כל הדוחות שלכם ובאמת כולם יושמו אחד לאחד.

ראובן ריבלין: ברגע שהילדים שמעו "שחר אדום" הם כולם התפנו ורצו למרחבים המוגנים ובכל זאת היתה תוצאה לא טובה.

סטס מיסז'ניקוב: רובי, אתה רוצה תשובה?

ראובן ריבלין: השאלה היתה שאלה רטורית, אני לא מבקש מהם לענות.

סטס מיסז'ניקוב: אלי מויאל, בבקשה.

אלי מויאל: לצבא קשה לדבר כי יש לו מגבלות.

אלי מויאל: אני אגיד את מה שהצבא לא אומר.

אלי מויאל: הוא צריך לומר אבל הוא לא יכול לומר.

אלי מויאל: הסיפור מאוד פשוט.

אלי מויאל: פיקוד העורף, כמי שאחראי על המיגון בשדרות, אמר את דברו.

אלי מויאל: הוא אמר שהמיגון המרחבי הזה הוא טוב, אחרת לא היינו פותחים את שנת הלימודים בשנה שעברה.

אלי מויאל: אז כדאי שתדעו, פיקוד העורף חתום בחתימתו, כולל חתימת האלוף, שזה מספיק לילדים של שדרות.

אלי מויאל: זה מיגון מצוין אחרת לא היינו לומדים.

אלי מויאל: ממה נפשך?

אלי מויאל: אלא מאי?

אלי מויאל: מתישהו עתרו ועדי ההורים לבג"צ נגד מדינת ישראל.

אלי מויאל: אני לא אומר את דעתי אם בג"צ צריך להתערב או לא, כל אחד יחזיק בדעתו.

אלי מויאל: אם היו שואלים אותי, בג"צ לא היה צריך להתערב.

אלי מויאל: הצבא לא יכול לדבר וידיו כבולות.

אלי מויאל: בג"צ סחרר את המערכת.

אלי מויאל: לא מעניין אותי אם ההחלטה טובה או לא, אבל ההחלטה של בג"צ הכניסה אותנו לפינה בלתי אפשרית.

אלי מויאל: לא משנה את מי תשפטו, אף אחד - - -

שי חרמש: תוך 90 יום למגן את הכל.

שי חרמש: אין דבר כזה.

אלי מויאל: הוא לא אמר תוך 90 יום.

אלי מויאל: הוא אמר שאסור ללמד במרחבים המוגנים.

אלי מויאל: הוא חלק על דעת פיקוד העורף.

אלי מויאל: הואיל וצריך לקיים את החלטות בג"צ - - -

ניסן סלומינסקי: צריך גם להביא כסף.

אלי מויאל: הכסף ישנו.

אלי מויאל: אתה לא יכול למגן עד תחילת שנת הלימודים.

אלי מויאל: פה עצרו כל החכמים, גם משרד החינוך, גם העיריה וגם פיקוד העורף ועשו חושבים.

אלי מויאל: מה עושים?

אלי מויאל: עד ספטמבר לא נצליח.

אלי מויאל: ואז גילינו שאם רוצים למגן את בתי הספר האלה באופן שבג"צ רוצה, יהיה יותר זול לבנות חדש.

אלי מויאל: אז החליטו לבנות מחדש כמעט את כל מוסדות החינוך.

אלי מויאל: גם זה לא יכול להיות ב-90 יום, זה יכול לקחת שנה וחצי או שנתיים.

אלי מויאל: אלא מאי?

אלי מויאל: המדינה ביקשה הבהרה מבג"צ ומחר או מחרתיים צריכה להינתן תשובה.

אלי מויאל: המדינה העמידה בבג"צ את המצב שעד 1 בספטמבר לא יוכלו להיות מוכנים.

אלי מויאל: בג"צ צריך לומר את דברו.

אלי מויאל: גם אם בג"צ יאמר את דברו, יש בשדרות ועד הורים.

אלי מויאל: אני לא יודע מה קורה בסובב עזה ובמועצות האזוריות מסביב.

אלי מויאל: הם קומוניסטים, הם שומעים לקול הראיס.

אלי מויאל: אצלנו לא שומעים לכל הראיס.

אלי מויאל: אני יכול להגיד לכם שבשדרות לא משנה מה יאמר בג"צ, ההורים לא ישלחו את הילדים לבתי הספר.

אלי מויאל: תבינו באיזה מלכוד אנחנו חיים.

אלי מויאל: בדרך לפה דיברתי עם ועדי ההורים והם אמרו לי שהם לא יפתחו את בתי הספר.

קריאה: בבתים שלהם הם יהיו יותר מוגנים?

אלי מויאל: גם בתחנות ההסעה ובחצר הם לא מוגנים.

חיים אורון: רובי שאל שאלות אבל את השאלה הראשונה הוא לא שאל: למה באנו לפה?

חיים אורון: סליחה שאני צריך לומר את זה.

חיים אורון: אני לא מבין מה היתה כוונת יושב כראש בדיון הזה.

חיים אורון: אני לא יודע יותר להגיד יותר מפיקוד העורף ואני גם לא יותר גיבור מפיקוד העורף.

חיים אורון: אם פיקוד העורף אומר שמבחינתו זה מספק, אני שולח את הילדים ואת הנכדים שלי.

חיים אורון: כך אני בנוי 50 שנה בארץ הזאת.

חיים אורון: מי שרוצה להיות יותר גיבור, שיאכל את מה שקורה עכשיו.

חיים אורון: שלא תהיה טעות, אחרי הבג"צ יבוא מישהו ויגיד שיש מומחה באליסטי שאומר משהו אחר.

חיים אורון: מי יעמוד בזה?

חיים אורון: בשירו של שלונסקי כתוב: "אם במכנסיו של פוט כל הכפתורים קאפוט, אז האחריות היא על הכפתור שנשאר".

חיים אורון: אם אף אחד לא רוצה לקחת אחריות, ואם ראש הממשלה ושר הביטחון לא רוצים לומר שהם לוקחים אחריות כולל על התרחיש הנורא שיכול לקרות מחר באוטובוס בצומת אשקלון, מה הוא יעשה?

חיים אורון: בשביל זה אפשר לגלגל את המבקר מחדר לחדר.

חיים אורון: אין לזה פיתרון, לא לרפתן ברפת של ניר עוז, שחטף קאסם, ולא לפלח בשדה של מגן שחטף קסאם.

חיים אורון: צריך להגיד את האמת.

ניסן סלומינסקי: יש פיתרון, רק לא בדרך של מיגון.

חיים אורון: אני רוצה להתייחס לעוד דבר.

חיים אורון: יושב פה מנהל בית חולים אשקלון.

חיים אורון: יש סיפור שטיפלתי בו ועוד אנשים טיפלו בו.

חיים אורון: אמרו לי שהכסף ישנו ואמרו לי שזה מאושר.

חיים אורון: אמר לי את זה קובי, אמרו לי את זה המנכ"ל הקודם והמנכ"ל הנוכחי.

חיים אורון: למה לא פותרים את הבעיה של חדר המיון באשקלון, שיש בו מרכיב של מיגון, ויש בו מרכיבים נוספים?

חיים אורון: הרי, אם יקרה משהו, זה בסוף מגיע אליהם.

חיים אורון: למה זה תקוע?

חיים אורון: פה אין שאלה עקרונית, פה אין שאלה של בג"צ.

חיים אורון: אין פה מחלוקת על מה שצריך לעשות.

חיים אורון: יש פה תכניות גמורות.

חיים אורון: אני מסכים שגם בסורוקה יש בעיות אבל בסורוקה אין קסאמים.

חיים אורון: פה יש כתובת.

חיים אורון: אני לא מצליח להבין.

חיים אורון: זה סיפור שאני מכיר אותו כמעט שנה.

שי חרמש: התרומה קיימת כבר 3 שנים.

חיים אורון: למה זה תקוע?

דני לאור: זה לא תקוע.

דני לאור: הכסף אושר בהחלטת ממשלה.

שי חרמש: יש תרומה של 6 מיליון דולר וצריך "מצ'ינג".

חיים אורון: כאן אין ויכוח עם בג"צ ולא עם אף אחד אחר.

חיים אורון: למה זה תקוע?

1036: יושב פה נציג של פיקוד העורף.

1036: הכסף קיים.

1036: אני מציע להבדיל בין שני הנושאים.

1036: בתי ספר זה נושא אחר ובית החולים זה נושא אחר.

1036: הכסף קיים, קסאמים ארוכי טווח שנפלו צמוד לבית החולים.

ניסן סלומינסקי: מחכים ל"מצ'ינג"?

1036: יש "מצ'ינג", יש כסף, יש הכל.

1036: בואו נפריד בין שני הנושאים.

שי חרמש: לאור דבריו של חיים אורון, אני רוצה להתמקד קודם בנושא מיגון מוסדות החינוך.

שי חרמש: אנחנו נמצאים שבועיים לפני תחילת הלימודים.

שי חרמש: המצוקה של ראש עירית שדרות וראשי המועצות האזוריות דיי ברורה.

שי חרמש: פועלים פה חוקי הפיסיקה.

שי חרמש: יש דברים שאי אפשר להספיק לעשות בשבועיים.

שי חרמש: לטווח ארוך הבג"צ הביא תועלת למערכת החינוך באזור עוטף עזה ושדרות משום שהמוצר הסופי יהיה מוצר יותר טוב.

שי חרמש: הולכים היום לבנות 7 בתי ספר חדשים, בתקנים חדשים, במיגון מלא.

שי חרמש: סליחה, אני מתקן, הולכים לבנות 13 בתי ספר, מתוכם 7 בשדרות.

שי חרמש: הסוף יהיה טוב, רק איך מגיעים לסוף.

שי חרמש: אני לא חושב שבשבועיים שנותרו אפשר לעשות דבר מעבר למאמץ שנעשה על ידי פיקוד העורף.

שי חרמש: אני מכיר את הפרטים מהמגזר ההתיישבותי, שהוא לא שונה בהרבה ממה שקורה בעיר שדרות.

שי חרמש: בשבועיים האלה חלק מבתי הספר מתפנים מהאתרים שלהם לאתרים זמניים.

שי חרמש: לדוגמה: בית ספר יסודי שערי הנגב מתפנה ונוסע לקיבוץ רוחמה.

שי חרמש: אני מניח שברוחמה הם יבלו פרק זמן של שנה וחצי עד שנתיים.

ראובן ריבלין: עד אז יהיו קטיושות.

ראובן ריבלין: הוא אומר שהפיתרון הוא שלום בכל מחיר ואני אומר שהפיתרון הוא מיגור הסכנה.

שי חרמש: אני רוצה להציע פיתרון שלישי, שעד שהוא יביא את השלום ואתה תמגר את הטרור, לפחות שאפשר יהיה גם ללמד.

ראובן ריבלין: אני אמגר את הטרור כמו שהוא יביא את השלום.

אבשלום וילן: שי, זה הויכוח.

אבשלום וילן: אפשר להתווכח בין שיטת רובי לשיטת ג'ומס, ואתה יודע איפה אני עומד.

אבשלום וילן: באופן עקרוני, למה רק 13 בתי ספר אצלכם?

אבשלום וילן: לגבי בית החולים באשקלון, שלא יספרו סיפורים.

אבשלום וילן: אחרי החלטת ממשלה, הם לא התחילו לעבוד ולכל פקיד תורן יש אפשרות למסמס את המערכת ושום שר לא רוצה לדחוף את זה.

אבשלום וילן: אל תספרו סיפורים.

אבשלום וילן: אם היו רוצים לדחוף, זה כבר היה מתחיל לעבוד.

אבשלום וילן: אבל, מה תעשה עם בתי הספר באשקלון?

אבשלום וילן: מה תעשה עם כל האזור הזה?

אבשלום וילן: הרי אין גבול.

אבשלום וילן: מה שג'ומס אמר זאת האמת ושזה יירשם בפרוטוקול.

אבשלום וילן: מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה כמה מוכנה לשים על מיגון, מה אפשרי ומה בלתי אפשרי, ומה הם לוקחים כסיכון מחושב.

אבשלום וילן: מה לעשות?

אבשלום וילן: כל חיינו בארץ זה סיכון מחושב.

אבשלום וילן: מה לעשות?

שי חרמש: לקחו סיכון מחושב.

שי חרמש: הם אומרים לך דבר פשוט שאי אפשר לבצע את החלטת בג"צ.

שי חרמש: אומר לך את זה ראש העיר וכל אחד מבין את זה.

שי חרמש: חלק נשארים במרחבים ממוגנים, חלק מועתקים לאזורים מרוחקים יותר שבשלב זה עוד לא מגיעים אליהם קסאמים.

שי חרמש: אלה הפיתרונות.

ראובן ריבלין: אתה יודע למה סגרו את בתי הספר בירושלים?

ראובן ריבלין: כי ידעו שסוגרים אותם זמנית והמלחמה תיגמר.

ראובן ריבלין: היו פה גם ציונים אידיוטים שחשבו שננצח, ובאמת ניצחנו.

ראובן ריבלין: ידעו שהמלחמה תיגמר.

ראובן ריבלין: אתה פה שם עיר שלמה - - -

חיים אורון: גם פה אנחנו יודעים איך היא תיגמר ויש ציונים אידיוטים גם עכשיו.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים איך היא תסתיים אבל אנחנו כבר מחפשים את הציונים המיסטיים שמחפשים את המשיח.

ראובן ריבלין: אני ישן עם נעליים כי אני בטוח שהמשיח יגיע כל רגע.

שי חרמש: אני רוצה למקד את הדיון לגבי הטיפול בבתי הספר.

שי חרמש: אני מקווה שבית חולים ברזילי הגיע סתם.

שי חרמש: לגבי מערכות החינוך.

שי חרמש: רבותי, יותר ממה שפיקוד העורף מציע כרגע, לנוכח העובדה שנותרו עוד 14 יום לפתיחת שנת הלימודים, אין מה לעשות.

שי חרמש: חלק מבתי הספר יוצאים לאזורים עורפיים.

שי חרמש: נבנים בתי ספר חדשים וזה טוב וחלק יצטרכו להסתדר עם המרחבים המוגנים.

שי חרמש: בחלק מהמקומות, כולל צוחר, כרגע לא מטפלים.

שי חרמש: יותר מזה אי אפשר לעשות כרגע כי זה מה שאפשר לעשות בטווח ה קרוב.

קובי מלכה: מטפלים גם בצוחר.

שי חרמש: לא ידעתי.

שי חרמש: אני מחכה עד שסטס יגיע ואני רוצה שנתקדם.

ראובן ריבלין: בוא נקבל החלטה לגבי בית חולים ברזילי.

שי חרמש: אני רוצה לסיים את הדיון על מוסדות החינוך כי אי אפשר לעשות יותר ממה שעושים כרגע.

שי חרמש: צריך להגיד לפיקוד העורף שתעשו ככל יכולת

שי חרמש: כם בלוח הזמנים הקצר ביותר כי התכניות בעיקרן הן תכניות טובות.

שי חרמש: בואו נחזור לנושא של בית חולים ברזילי.

אלי מויאל: תרשה לי לרגע.

אלי מויאל: ברגע שמקבלים את ההחלטה הזאת, וכנראה זאת גם תהיה החלטת בג"צ, לא תיפתח שנת הלימודים בשדרות.

אלי מויאל: אני אפתח את שנת הלימודים אבל ההורים הודיעו שהם לא יפתחו.

אלי מויאל: הם אומרים שגם אם פיקוד העורף יחתום ואלוף הפיקוד יחתום, הם רוצים חתימה של ראש ממשלה ושר ביטחון על הנייר הזה.

אלי מויאל: הם אומרים שהם לא יתנו ל"גורמים מקצועיים" לקחת אחריות כי הגורמים הפוליטיים צריכים לקחת אחריות על הילדים שלנו.

אלי מויאל: אני מצטט את דברי ההורים שאומרים שרק חתימה של ראש הממשלה ושר הביטחון באופן אישי.

שי חרמש: בוא נשאיר את הויכוח הזה.

אלי מויאל: לי אין בעיה, אני פותח את שנת הלימודים.

אלי מויאל: עם חתימה של פיקוד העורף פתחתי את שנת הלימודים בשנה שעברה.

שי חרמש: אלי, ועדת הכספים לא יכולה לתרום יותר בנושא הזה לכן אני לא רואה טעם להתקדם בזה כי לא נשנה הרבה.

שי חרמש: אני רוצה להוליך לדבר שבו כן ניתן לעשות משהו.

שי חרמש: נציג משרד הבריאות בבקשה.

דני לאור: הכספים אושרו, נסגר הנושא הטכני של תזרים המזומנים.

שי חרמש: זה כולל את התרומה?

דני לאור: כן.

שי חרמש: מה סך כל היקף הפרויקט?

דני לאור: 145 מיליון שקל.

שי חרמש: זה כולל מיגון בית החולים או רק חדר מיון?

דני לאור: זה רק חדר מיון, אספקה סטרילית, מעטפת ואשפוז חרום.

דני לאור: זה פיתרון לעוד 5 שנים מהיום.

דני לאור: עד אז יש שני דברים שקורים במקביל.

דני לאור: בית החולים קיבל כספים להכשיר 100 מקומות אשפוז מוגנים שיוקמו במחסנים תת קרקעיים.

דני לאור: אני מאמין שעד סוף השנה זה יהיה מוכן.

דני לאור: יש בבית החולים מיון תת קרקעי חרום שיש בו 80 מיטות.

דני לאור: כרגע הוא משמש לדברים אחרים, הוא לא מודרני אבל הוא קיים בבית החולים מתחם מיון תת קרקעי והוא בהיקף של 80 מיטות.

דני לאור: אם מחר או מחרתיים יצטרכו מתחם מוגן, יש לאיפה להוריד את חדר המיון.

דני לאור: הבעיה המרכזית שנשארה פתוחה בבית החולים, היא מתחם חדרי הניתוח שהוא לא ממוגן וצריך למצוא לו פיתרון.

דני לאור: לטעמי הוא יותר קריטי מחדר המיון.

דני לאור: הוא לא כלול ב-145 מיליון.

אבשלום וילן: התחילו לעבוד?

דני לאור: יתחילו עוד שבוע או עוד שבועיים, אבל זה לא ייתן פיתרון למחר בבוקר.

שמעון שרף: אם יש לי כאלה ידידים במשרד הבריאות אני לא צריך אויבים.

שמעון שרף: אתם מכירים את הנושא כבר יותר משנה.

שמעון שרף: כל הבעיה היא לתת הרשאה להתחייב, זה הכל.

שמעון שרף: המיון הזה צריך להיות ממוגן.

שמעון שרף: נכון שיש לו מרתף שקראו לו "מיון ממוגן", אבל זה לא הפיתרון.

שמעון שרף: האוכלוסייה גדלה והמיון צריך להיות גדול.

שמעון שרף: הוא צריך לתת תשובה ל-450,000 נפש.

שמעון שרף: יושבים פה לפחות 3 אנשים מהאזור והם יודעים על מה אני מדבר.

שמעון שרף: העסק הזה נגרר כבר 3 שנים.

שמעון שרף: התרומה ניתנה, שלושת רבעי מהכמות היא תרומה.

שמעון שרף: עוד 25% זה האוצר והאוצר מחזיק את הידיים קפוצות.

שמעון שרף: הוא אומר שיתחילו עוד שבוע או עוד שבועיים.

שמעון שרף: למה לא התחילו במאי?

שמעון שרף: במאי כבר אמרו לי שמתחילים לבנות.

שמעון שרף: צריכים להתחיל לחפור.

שמעון שרף: אם לא מתחילים היום גם בעוד 3 שנים זה לא יהיה.

שי חרמש: מה המגבלה כרגע?

שמעון שרף: אני לא יודע.

שמעון שרף: האוצר לא נותן את ההרשאה להתחייב ובהכרח גם אין תרומות.

שי חרמש: דן, מה הבעיה עם ה-145 מיליון?

דני לאור: 145 מיליון זה סכום הפרויקט.

דני לאור: האחריות של האוצר היא ל-140 מיליון.

דני לאור: יש בעיות בירוקרטיות של הרשאות להתחייב שנפתרות ממש בימים אלה.

שמעון שרף: חבל שלא נמצא פה מנהל האגף לבינוי שאומר שהוא לא יכול יותר איתם.

נציג האוצר: אני לא מכיר את הנושא של הרשאה להתחייב.

נציג האוצר: לא ראינו את הבקשה הזאת.

נציג האוצר: ביקשתם כסף אחר, וקיבלתם אותו.

נציג האוצר: בנוסף היתה דרישה שחתום עליה מר דני לאור בגובה של 9.8 מיליון.

נציג האוצר: מיליון אחד עדיין לא העברנו שזה תפעול רכבים לניוד צוותי רפואה.

חיים אורון: ההרשאה להתחייב עברה פה?

חיים אורון: זה מאוד פשוט, זה מסמך אחד.

נציג האוצר: אני לא יודע, הבקשה לא הגיעה אלי.

נציג האוצר: ישנה גם ועדת התקציבים של משרד הבריאות.

1036: אני חבר אגודת ידידים בבית חולים ברזילי.

1036: ד"ר שרף גייס אותי לעזרה.

1036: אני רוצה להגיד לכם שהכסף קיים ותוקצב.

1036: נאמר פה על ידי אחד מהחברים שהבעיה היא בירוקרטית.

1036: באתי לפה היום על מנת לפנות ליו"ר הוועדה ולחברים בוועדה.

1036: אני יודע מה העוצמה של הוועדה, במיוחד בזמן דיונים על התקציב, ואני מבקש מהוועדה לדרוש מהאוצר לפתור את הבעיה הזאת.

1036: זאת רק בעיה בירוקרטית.

1036: הכסף קיים, הכסף של המדינה מוקצב.

1036: אני מכיר את הוועדה, אפשר לפתור את זה.

חיים אורון: אם יושב הראש יודיע לקובי - - -

נציג האוצר: אנחנו עובדים מול משרד שלם.

נציג האוצר: יש אגף תקציבים, יש שם מנכ"ל.

נציג האוצר: אנחנו מטפלים בבקשות שמעביר המנכ"ל.

1036: אם יפול קסאם על בית החולים, יהיה שם אסון.

אבשלום וילן: הבעיה איננה קסאם שייפול על בית החולים.

אבשלום וילן: הבעיה היא שכל הנפגעים משדרות ומעוטף עזה מגיעים לשם.

אבשלום וילן: הייתי עם ד"ר שרף אצל ראש אגף תקציבים עם הרפרנט, ופעם עם השר הקודם.

אבשלום וילן: השורה התחתונה היא שזה הכל כשלים בירוקרטים ולא שום דבר אחר.

אבשלום וילן: אני מציע שהוועדה תקיים החלטה שאנחנו דורשים מהאוצר להביא לכאן את ההרשאה להתחייב של בית חולים ברזילי עד יום שני.

אבשלום וילן: אני לא עובד בשיטת האולטימטום.

אבשלום וילן: תפנה אתה לשר, כי קובי בחופש.

סטס מיסז'ניקוב: הוא לא בחופש, אני נפגש איתו היום.

אבשלום וילן: תפנה אליו ואל שר האוצר, שבשבוע הבא תגיע ההרשאה להתחייב ושנצא לדרך.

אבשלום וילן: לא מעניינות אותי הבירוקרטיות במשרד הבריאות.

אבשלום וילן: פעם זה משרד הבריאות, פעם זה סיפורים של הרפרנטים שלכם.

אבשלום וילן: שמע, כבר 8 שנים אני עובד איתכם.

אבשלום וילן: עוד לא ראיתי שלומיאליות כזאת, בכל מה שקשור לבית חולים שמשמש אוכלוסיה במאבק.

אבשלום וילן: כמו תמיד, אם חס וחלילה היה נופל פגז כלשהו - - -

ראובן ריבלין: יתכן שיש סיטואציה שבא האוצר ואמר שיש החלטת ממשלה והוא מאשר להם במסגרת התקציב שלהם.

ראובן ריבלין: בא משרד הבריאות ואומר שזה תקציב נוסף.

חיים אורון: למיטב זכרוני, רביב אמר לי שזה היה תקוע ושהם מאשרים.

חיים אורון: רביב הוא מהאוצר ואחראי על הבריאות.

1036: קסאמים נפלו מטרים אחרים מבית החולים.

1036: אתם יכולים לפתור את הבעיה.

שי חרמש: בהסכמתו של סטס אני רוצה להביא את הסיכום הבא: סטס יפנה, בשם כולנו, למשרד האוצר ולשר האוצר לקבל את ההרשאה.

שי חרמש: אני מניח שאפשר לעשות מהלך כזה מהר ואז יתברר אם מדובר בבעיה טכנית או בבעיה מהותית.

שי חרמש: אני מניח שעד שבוע הבא נקבל תשובה.

ראובן ריבלין: באיזה תקציב מדובר?

שי חרמש: תקציב תלת שנתי של 145 מיליון.

שי חרמש: יש עוד עניין נוסף.

שי חרמש: לפני שהכנסת יצאה לפגרה היתה הבנה עם יהודה נסדרישי שמאריכים בעוד חודש את נושא הפיצוי העקיף לעסקים בשדרות.

שי חרמש: המצב המיוחד בעורף בוטל ב-4 לאוגוסט.

שי חרמש: אני רוצה לבקש שתבדקו עם יהודה שיתנו לו את האישור את ה-4 לאוגוסט.

ראובן ריבלין: אתם צריכים להגיש בקשה.

שי חרמש: אני מבקש שסטס יפנה ליהודה.

שי חרמש: אין טעם למשוך את זה.

סטס מיסז'ניקוב: אני אפנה ליהודה.

סטס מיסז'ניקוב: הישיבה נעולה.