ועדת המשנה לעניין ההשכלה הגבוהה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 5, 2007-08-21 12:00

אלכס מילר: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אלכס מילר: אנחנו מקיימים את הישיבה היום על רקע הצעת החוק שלי, סילבן שלום וחברים אחרים, הצעת חוק זכויות סטודנט שמדבר על זכויות וחובות מינימאליות שצריכות להיות בתקנון של כל מוסד.

אלכס מילר: הנושא מוכר לי כבר מזמן.

אלכס מילר: אני הייתי באחד הכנסים הראשונים שנערכו במכללת שנקר.

אלכס מילר: השאלה היא לגבי לגיטימציה של הסטודנטים להתאגד, להיות מיוצגים ולהיות חלק מפעילות ציבורית וחברתית.

אלכס מילר: בית ספר המנהיגות הכי טוב שקיים, זו אגודת הסטודנטים.

אלכס מילר: אני כינסתי את הישיבה הזאת בעקבות מכתבים ושיחות עם סטודנטים ויתר האנשים המעורבים בנושא.

אלכס מילר: שנה אחרי שנה אנחנו מדברים על הבחירות ועל הקונספט של אגודת הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

אלכס מילר: האוניברסיטה הזאת פרוסה בכל הארץ, ולא מדובר בקמפוס אחד שבו אפשר להקים אגודה.

אלכס מילר: הקונספט של האגודה הזו צריך להיות שונה, ואליו אפשר להגיע רק אחרי עבודה.

אלכס מילר: אי אפשר להמציא משהו מושלם בלי לבדוק אותו.

אלכס מילר: אני בטוח, שגם כאשר האגודה הזאת תקום תהיינה הרבה מאוד בעיות בדרך, אבל זה לגיטימי.

אלכס מילר: בלי טעויות שום דבר לא נבנה.

אלכס מילר: חייבים להמשיך הלאה.

אלכס מילר: לא יכול להיות שהנושא הזה תקוע במשך שנה אחרי שנה ושום דבר לא מתקדם, ולא משנה מה הסיבה.

אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו מסתכלים על התוצאה.

אלכס מילר: התוצאה היא שאין אגודה עדיין.

אלכס מילר: חברי הכנסת לא יכולים לחייב מוסד להכיר בגוף כזה או אחר.

אלכס מילר: זה גוף חיצוני, והחברים בעמותה בוחרים את יושב ראש העמותה.

אלכס מילר: ישנו רשם עמותות שאחראי על תקנון העמותה.

אלכס מילר: עם זאת, הכנסת הצהירה על זה שחייבת להיות לגיטימציה להקים אגודת סטודנטים בכל מוסד.

אלכס מילר: זה גם כתוב בחוק זכויות סטודנט באופן חד משמעי.

אלכס מילר: אמנם הוא נכנס לתוקף רק בראשון לספטמבר, אבל כתוב בו שכל מוסד ומוסד חייב לאפשר לסטודנטים לקיים בחירות לאגודת הסטודנטים.

אלכס מילר: היום דנו על בית ספר שובו בכפר סבא.

אלכס מילר: במשך 3 שנים נלחמים שם על הקמת בית הספר.

אלכס מילר: הכל תלוי ברצון.

אלכס מילר: אם רוצים, הכל יעבוד.

אלכס מילר: אם לא רוצים, תמיד אפשר למצוא סיבות איך לא לעשות.

אלכס מילר: אני אשמח לשמוע את הנהלת האוניברסיטה ואת הסטודנטים, ואני מקווה שאנחנו נוכל להגיע להסכמה ביניכם.

אלכס מילר: אנחנו לא נקבע לכם מה לעשות.

אלכס מילר: לפי החוק, אנחנו גם לא יכולים לעשות את זה.

אלכס מילר: אנחנו יכולים רק להמליץ, כי אנחנו רואים את הרציונאל.

חיים סעדון: אני הייתי שמח אם נושא הדיון לא היה כפי שהוא הוגדר: "אי הכרה של האוניברסיטה הפתוחה בתוצאות של הבחירות", אלא באי הכרה של הסטודנטים בתוצאות של הבחירות.

חיים סעדון: האוניברסיטה הפתוחה מקבלת את התוצאות, מכירה בתוצאות של הבחירות ופועלת על פיהן.

חיים סעדון: האוניברסיטה הפתוחה כבר זמן רב התארגנה למהלך של הקמת אגודת הסטודנטים.

חיים סעדון: המוסדות של האוניברסיטה הפתוחה, מועצת הסגל של האוניברסיטה הפתוחה והוועד הפועל של האוניברסיטה הפתוחה אישרו את המהלך הזה של הקמת אגודת סטודנטים, ומינו אותי לעמוד בראש ועדה שתקבע כיצד ניתן לקיים את הבחירות וכך עשינו.

חיים סעדון: בין חודש מרץ לחודש יוני ניהלנו דיאלוג עם הסטודנטים באמצעות אתר אינטרנט, על מערכת הבחירות לאגודת הסטודנטים, ובמשך שבוע קיימנו את הבחירות.

חיים סעדון: אמרנו שהכוונה שלנו היא לעשות מהלך של התערבות חד פעמית בתהליך, כדי להביא למהלך שיקים גוף של מועצת הסטודנטים, כאשר תפקיד המועצה יהיה להקים את אגודת הסטודנטים.

חיים סעדון: המהלך הזה לא היה קשור לחוק זכויות הסטודנט.

חיים סעדון: אנחנו קיבלנו את ההחלטה הזו הרבה לפני שחוק זכויות הסטודנט התקבל בכנסת.

חיים סעדון: לאור קבלת חוק זכויות הסטודנט בכנסת ולאור העובדה שהתוצאות של הבחירות לא היו כאלה שנלווים להקמה של האגודה, גם הנהלת האוניברסיטה הפתוחה החליטה שהיא תיגש למערכת בחירות נוספת להקמתה של אגודת סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

זבולון אורלב: לא הבנתי את הדברים שלך.

זבולון אורלב: תחילה אמרת שאתה מכיר בתוצאות, ואחר כך אמרת שהן לא הביאו להקמת האגודה.

חיים סעדון: כיוון שהאוניברסיטה הפתוחה היא מוסד שונה ממוסדות אוניברסיטאיים אחרים, ביקשנו שלפחות 12% מהסטודנטים בעלי זכות הבחירה יצביעו בבחירות לאגודה.

חיים סעדון: בפועל הצביעו רק 5.9%שזה בערך 2,900 סטודנטים שהצביעו עבור אותם 134 מועמדים שהיו.

זבולון אורלב: אז אתה מכיר או לא מכיר בתוצאות?

חיים סעדון: בוודאי שאני מכיר בתוצאות הבחירות.

זבולון אורלב: אז למה זה לא יכול להביא להקמה של אגודה?

חיים סעדון: כיוון שאנחנו רצינו שיהיה רף של 12%.

זבולון אורלב: אבל אתה לא יכול להגיד שאתה מכיר בתוצאות, ומצד שני אתה לא מכיר בתוצאות.

חיים סעדון: אני לא מכיר בהקמה של אגודה כרגע.

שגיא בן חור: לא פורסמו תוצאות הבחירות.

חיים סעדון: התוצאה הסופית היתה ש-94% מהסטודנטים בין שהתעלמו מהנושא ובין שלא הצביעו.

זבולון אורלב: מה זה מעניין אותך?

חיים סעדון: זה הרף שקבענו ואלה התקנות שקבענו לבחירות לאגודה.

זבולון אורלב: מי הסמיך אותך לקבוע רף?

זבולון אורלב: האם אתה מכיר דוגמא כזו שקיימת בבחירות דמוקרטיות אחרות?

חיים סעדון: יש דוגמא של בחירות אחרות שנערכות במדינות אחרות, בהן נקבע רף.

חיים סעדון: זה היה התקנון, והסטודנטים כיבדו אותו.

חיים סעדון: הסטודנטים כתבו לנו מכתב.

זבולון אורלב: מי אלה הסטודנטים?

חיים סעדון: שגיא בן חור, שיושב כאן, כתב לנו ב-9 במרץ: "לא עוד הבטחת שווא ודיבורית בעלמא, אלא מהלך דרמטי ואמיתי להקמת גוף מייצג לסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

חיים סעדון: אני מברך את האוניברסיטה הפתוחה על הצעד הדמוקרטי והאמיץ".

זבולון אורלב: אבל לא כתוב כאן שהוא מכיר בדרישה של 12%.

חיים סעדון: אני לא הבאתי את כל המכתב, אבל היתה הכרה בכל המהלך של הבחירות.

זבולון אורלב: אני לא מבין, מדוע מעניין אתכם אם יש 12% הצבעה או 11% הצבעה.

זבולון אורלב: האם הם גן ילדים?

חיים סעדון: במשך שנים לא היתה אגודת סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה, ועל פניו היה נראה לנו שהסטודנטים גם לא מעונינים במהלך הזה.

זבולון אורלב: מה זה מעניין אתכם?

זבולון אורלב: מה אתם מתערבים בזה?

רחל בן ארי: ארגון הסטודנטים הוא לא הסטודנטים כולם.

זבולון אורלב: מה אכפת לך?

רחל בן ארי: השאלה היא, מה זה אומר מבחינת האוניברסיטה.

זבולון אורלב: מה זה מעניין אתכם?

זבולון אורלב: האם לסולל בונה אכפת אם לוועד העובדים הצביע אחוז אחד או עשרה אחוזים?

רחל בן ארי: זה כן מעניין.

רחל בן ארי: כדי שוועד עובדים יהיה ארגון יציג הוא צריך לייצג לפחות שליש מהעובדים.

קריאה: אבל זה לא ועד עובדים.

שגיא בן חור: זו הטעיה.

שגיא בן חור: שליש מהעובדים צריכים להיות חברים בארגון ולא להצביע לארגון.

זבולון אורלב: הם לא חייבים להצביע.

שגיא בן חור: בבחירות להסתדרות מצביעים 15%.

רחל בן ארי: אבל במקרה הזה אפילו זה לא.

שגיא בן חור: זה לא נכון.

שגיא בן חור: זו הטעיה.

זבולון אורלב: תסבירו לי את הרציונאל.

זבולון אורלב: אני הייתי בהריון של האוניברסיטה הפתוחה, והיא יקרה לי מאוד.

זבולון אורלב: אני רוצה לדעת, למה זה מעניין את ההנהלה, ולמה היא מתערבת בזה?

שגיא בן חור: כי יש להם מה להסתיר.

חיים סעדון: כי באוניברסיטה הפתוחה יש היום לפחות 5 גופים שמתיימרים לייצג את האוניברסיטה הפתוחה.

זבולון אורלב: תכריזו שיום אחד שיש בחירות, ותכירו בתוצאות.

חיים סעדון: אם יצביעו 10 סטודנטים, גם נכיר בתוצאות?

זבולון אורלב: ודאי.

אלכס מילר: אי אפשר לצפות מהסטודנטים להצביע עבור משהו שלא קיים.

אלכס מילר: אתה לא יכול לצפות שיהיו לך אחוזי הצבעה גבוהים עבור משהו שכרגע לא קיים.

אלכס מילר: קודם כל צריך להקים אגודה.

חיים סעדון: זה לא נכון.

חיים סעדון: היה תקנון מסודר.

אלכס מילר: זה הסיפור של התרנגולת והביצה.

אלכס מילר: אם סטודנט יודע שהאגודה עושה בשבילו, הוא מצביע עבורה.

אלכס מילר: כל מועמד מציע את המצע שלו, ומה הוא יעשה עבור הסטודנטים.

אלכס מילר: אתם ביקשתם להצביע מהסטודנטים להצביע עבור משהו שלא קיים.

אלכס מילר: כרגע שום מועמד לא יכול להציע מצע.

חיים סעדון: זה ממש לא נכון.

רחל בן ארי: אין לזה שום קשר למצב העובדתי.

אלכס מילר: ברגע שאני יו"ר אגודת הסטודנטים, אני יודע מה תקציב האגודה, מה המטרות של האגודה ומה היא יכולה לעשות.

אלכס מילר: מזה אני בונה את המצע שלי.

אלכס מילר: מה התקציב היום?

אלכס מילר: עם מה הולך לעבוד היו"ר?

אלכס מילר: יו"ר הסטודנטים לא מציג מצע פוליטי.

אלכס מילר: ברגע שהסטודנטים מתמודדים, הם מציגים מצע לגבי מה הם יכולים לעשות עם אותם משאבים שיש לרשותם.

אלכס מילר: כל עוד זה לא קיים, אתם לא יכולים לצפות מהסטודנטים לתמוך במישהו שאין לו מה להציע.

חיים סעדון: אבל עובדה שיש סטודנטים רבים שהתנגדו למהלך עצמו.

חיים סעדון: חוק זכויות הסטודנט התקבל לאחר שאנחנו הכרזנו על המהלך.

חיים סעדון: לאור מה שנכתב בחוק, אמרנו שנקיים בחירות נוספות לאגודת הסטודנטים.

חיים סעדון: אנחנו נצא עם פרסום ברור בקרוב.

זבולון אורלב: והפעם לא תקבע רף של 12%?

חיים סעדון: אני לא יודע.

חיים סעדון: עדיין לא החלטנו בנושא.

זבולון אורלב: אני מייעץ לכם לא לקבוע.

חיים סעדון: אנחנו נשקול בהחלט את העמדה שלך.

שגיא בן חור: מתי יהיו הבחירות?

חיים סעדון: במהלך השנה הקרובה.

שגיא בן חור: למאי הבא.

חיים סעדון: לא קבענו שום דבר.

חיים סעדון: על סמך מה אתה אומר את זה?

חיים סעדון: זה לא נכון.

זבולון אורלב: למה לא בנובמבר?

חיים סעדון: שיטת ההצבעה שקיימנו היא ייחודית.

חיים סעדון: ההצבעה היא הצבעה אלקטרונית.

חיים סעדון: כדי לבצע את התהליך של הגשת מועמדות, ערעור על הגשת מועמדות ופתיחת התהליך, יש פער של 3 חודשים.

חיים סעדון: אם נפתח את זה באוקטובר, אנחנו ניפול על הבחינות.

זבולון אורלב: יש בעיה להגיע להבנות עם הנבחרים של ה-5%?

שגיא בן חור: באוקטובר אין בחינות.

שגיא בן חור: כל מערכת במדינת ישראל יכולה לקיים בחירות תוך 90 יום.

שגיא בן חור: המערכת המחשובית כבר קיימת.

זבולון אורלב: אני חייב לצאת, כיוון שיש לי התחייבות אחרת.

זבולון אורלב: אני סומך על חה"כ מילר, שהוא קרוב מאוד לענייני הסטודנטים ואני משבח אותו שהוא מקדיש לזה זמן.

זבולון אורלב: יש לי עצה בשבילכם.

זבולון אורלב: כאשר אני התחלתי את עבודתי בממשלה, הייתי מנהל לשכתו של שר החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: האירוע הראשון שטיפלתי בו, זה סכסוך בין סטודנטים באוניברסיטה העברית.

זבולון אורלב: השר המר, ז"ל, דחק בי לעזוב הכל ולטפל בזה.

זבולון אורלב: אמרתי לו שיש הרבה עניינים דחופים במשרד החינוך ואת מי מעניין הסכסוך בין אגודות הסטודנטים.

זבולון אורלב: השר המר אמר לי: "תלמד כלל, אל תתחיל אף פעם עם סטודנטים.

זבולון אורלב: יש להם הרבה מרץ והרבה זמן".

זבולון אורלב: ראש הממשלה לא שמע את העצה הזאת, ולכן הוא הסתבך.

זבולון אורלב: אני אומר לכם את אותו הכלל.

זבולון אורלב: באותו מקרה הסכמנו שהשופט לנדאו ייקח על עצמו לגשר בין האנשים.

זבולון אורלב: לדעתי, חבל לבזבז אנרגיות חיכוך מיותרות.

זבולון אורלב: תהליך דמוקרטי צריך להיות.

רחל בן ארי: היה ויהיה.

זבולון אורלב: אם אתם רוצים להתבצר, תתבצרו.

זבולון אורלב: תזכרי שיש להם הרבה מרץ והרבה זמן.

רחל בן ארי: בסדר.

זבולון אורלב: אני מציע לכם לא להתעסק עם זה.

זבולון אורלב: אגב, האוניברסיטה העברית קיבלה את העצה אז, והשופט לנדאו הביא לשלום בית באוניברסיטה.

שגיא בן חור: זו עצה שלי כבר מלפני שנה.

שגיא בן חור: הצעתי לקחת שופט או איש ניטראלי אחר, שירכיב את ועדת הבחירות.

שגיא בן חור: לא אתם תקבעו מי יהיה בוועדת הבחירות.

חיים סעדון: האם יש לך ספק לגבי עו"ד גיא הדר?

שגיא בן חור: לא.

חיים סעדון: הוא איש ניטראלי ומומחה.

שגיא בן חור: חה"כ אורלב, האוניברסיטה קבעה את נציג הסטודנטים בוועדת הבחירות שהיתה.

זבולון אורלב: האם אתה רוצה לריב על העבר?

זבולון אורלב: אני לא פרטנר לריב על העבר.

זבולון אורלב: חובתם של הסטודנטים לכבד את הנהלת האוניברסיטה.

זבולון אורלב: אני מציע לכולנו, לכבד את הנהלת האוניברסיטה שפועלת משיקולים של טובת האוניברסיטה.

זבולון אורלב: אני לא מעלה בכלל ספק בדבר הזה.

זבולון אורלב: מטבע הדברים, הפרצופים שונים והדעות שונות.

זבולון אורלב: לכן, אני מציע לבחור אדם, שאלכס ואני נגייס עבורכם, שיקבע את הסדרים החדשים ויעמיד את האגודה על הרגליים.

זבולון אורלב: אני לא מציע ללכת בדרך של כיפופי ידיים.

זבולון אורלב: הפרופיל של הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה הוא שונה לחלוטין.

זבולון אורלב: לכן, אני גם לא מתפלא על התוצאות.

זבולון אורלב: אני מניח שמגיל 35 ומעלה, לא מתעניינים בהצבעות.

זבולון אורלב: אלה בעלי משפחות.

זבולון אורלב: תראה מי בא לפה, הצעירים באו לפה.

זבולון אורלב: גם אני וגם אלכס צמחנו מפעילות סטודנטיאלית.

רחל בן ארי: זה ממש לדון במשהו שהוא לא הנושא המרכזי.

אלכס מילר: אני בטוח, שאתם אף פעם לא תהיו מרוצים.

רחל בן ארי: נקודת המוצא פה היא ממש לא נכונה.

רחל בן ארי: אני יועצת משפטית חיצונית של האוניברסיטה הפתוחה.

רחל בן ארי: אני למעלה מ-20 שנה מייצגת מוסדות להשלה גבוהה ואני מכירה את התהליכים האלה.

רחל בן ארי: אני ליוויתי את הנושא הזה ברמה המשפטית מהיום הראשון.

רחל בן ארי: ראשית, אני רוצה להודות לך על חוק זכויות הסטודנט.

רחל בן ארי: אני חושבת, שהיה מקום לחוק הזה.

רחל בן ארי: הוא ראוי, הוא מדתי בדיוק באיזונים הנכונים של סטודנטים מול הנהלה של מוסדות, בין זכויות וחובות.

רחל בן ארי: עצם ההחלטה על הקמת אגודת הסטודנטים הגיעה מהאוניברסיטה עצמה.

רחל בן ארי: היא ישבה ליצור תקנון מאוד מורכב, כדי שיתאים לאוכלוסייה המסוימת ולהרכב המסוים של הסטודנטים של האוניברסיטה הפתוחה.

רחל בן ארי: לראשונה בארץ התקיימו בחירות דרך האינטרנט.

רחל בן ארי: רוב התקשורת באוניברסיטה הפתוחה נעשית באמצעות המחשב.

רחל בן ארי: לא קבענו מועד אחד, אלא אפשרנו להצביע מספר ימים.

רחל בן ארי: הרעיון היה הפוך מההרגשה הקיימת כאן, כאילו עשו משהו כדי שלא יצליח.

רחל בן ארי: נגד זה אני מתקוממת, כי אני כאדם מהצד ראיתי איך הדברים נעשו הפוך.

רחל בן ארי: האוניברסיטה הפתוחה צריכה לקבל מילת ברכה על השקעה מדהימה של משאבים.

רחל בן ארי: ד"ר סדון באופן אישי קידם את העניין.

רחל בן ארי: הושקעו משאבים לוגיסטיים אנושיים ואחרים, כדי לקיים תהליך ייחודי בארץ.

רחל בן ארי: אני לא מכירה משהו דומה.

רחל בן ארי: כל זה נועד כדי להגביר את הנגישות של הסטודנטים לבחירה באמצעות לחיצה על מקש במקלדת, כפי שהם עושים בסקר המרצה, כפי שהם עושים ביומיום של הגשת העבודות וקבלת ההודעות.

רחל בן ארי: בסקר של המרצה הטוב יש השתתפות של 50%.

שגיא בן חור: אבל אין קוד כניסה.

שגיא בן חור: יש פרסים והגרלות.

רחל בן ארי: אנא אפשר לי לומר את דבריי.

רחל בן ארי: יש לך כל זכות לחלוק עליהם.

רחל בן ארי: אנחנו חלוקים עכשיו, וכנראה גם בסוף הישיבה נהיה חלוקים.

רחל בן ארי: בוא נעשה את זה בצורה תרבותית.

רחל בן ארי: צורת ההתקשרות הזאת מול המחשב, נעשתה כדי להגדיל את אחוזי ההצבעה, כדי להגדיל את המעורבות.

רחל בן ארי: האינטרס של האוניברסיטה הפתוחה, היא שתהיה אגודת סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

רחל בן ארי: בנוסף, שהאגודה הזו תהנה מתקפות מרבית, כך שהאוניברסיטה תוכל לבוא ולומר: זה הגוף שמייצג את הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

רחל בן ארי: זכות ההתאגדות קיימת גם בלי חוק זכויות סטודנט.

רחל בן ארי: הם בעצמם עמותה.

רחל בן ארי: הם מציגים את עצמם כאגודה של האוניברסיטה הפתוחה, והם לא האגודה של הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

רחל בן ארי: הם זכאים להקים עמותה, ועל השם נתווכח במקום אחר.

רחל בן ארי: על עצם זכות ההתאגדות אין כלל מחלוקת.

רחל בן ארי: האוניברסיטה לא באה לצאת כנגד זה.

רחל בן ארי: כאשר האוניברסיטה אומרת לעצמה שהיא רוצה לעבוד מול גוף מייצג, היא צריכה לראות מי בחר אותם, איך בחר אותם, באיזו מידה יש לגוף הזה ייצוג.

רחל בן ארי: אם אין לזה תקפות מספקת והגוף הזה לא מייצג באופן אמיתי את הסטודנטים, אסור לאוניברסיטה להכיר בגוף הזה לצורך נציגות במוסדות המנהלים, בוועדות המשמעות, ובמקומות פורמאליים אחרים.

רחל בן ארי: אי אפשר לקחת סתם סטודנטים.

שגיא בן חור: זה מה שנעשה היום.

רחל בן ארי: הסטודנטים וגוף מייצג שלהם, הם אלה שיבחרו את הנציגים.

רחל בן ארי: לזה רוצים להגיע, ולא לאנשים שמתמנים על ידי גוף כזה או אחר.

רחל בן ארי: אני לא מכירה את האנשים היושבים פה ואני לא רוצה לפגוע בהם, אבל כאשר מבקשים הכרה מהאוניברסיטה כמייצג כל הסטודנטים צריכים להציג קבלות.

רחל בן ארי: החוק מדבר על זה שהנהלת האוניברסיטה צריכה לאפשר את הבחירות.

רחל בן ארי: הלכה האוניברסיטה הפתוחה 20 צעדים קדימה, ואמרה: אני אקים את התשתית, אשקיע את הלוגיסטיקה, אעמיד את כל כוח האדם הדרוש לעניין, כי יש לי עניין בזה.

רחל בן ארי: היא החליטה להיות אקטיבית בעניין הזה.

רחל בן ארי: אני יכולה לומר מעדות אישית, שהאוניברסיטה ישבה חודשים כדי שהמהלך יהיה הכי תקין שבעולם.

אלכס מילר: מה התוצאה של כל מה שהסברת עכשיו?

רחל בן ארי: התוצאה היא, שניתנה יותר מהזדמנות לעשות את זה כדת וכדין.

רחל בן ארי: האוניברסיטה בעד המהלך.

רחל בן ארי: לפני שמישהו ידע מה תהיינה התוצאות, בתקנון נקבע המינימום הזה.

אלכס מילר: את לא עונה לשאלה.

אלכס מילר: את כרגע דיברת על מהלכים שהם הכנה לבחירות לאגודת הסטודנטים.

אלכס מילר: מה התוצאה של הבחירות?

רחל בן ארי: נערכו הבחירות על פי התקנון.

רחל בן ארי: אחד מסעיפי התקנון מדבר על זה שתוצאות הבחירות תהיינה בתוקף במידה ויהיה מינימום משתתפים של 12%, שהוא מספר נמוך.

רחל בן ארי: בהצבעות לאגודות סטודנטים בארץ מדובר על 25%.

שגיא בן חור: זה לא נכון.

רחל בן ארי: פה בכוונה נלקח מספר נמוך יותר, בשל האופי המיוחד של הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

רחל בן ארי: המינימום הזה נקבע כדי לאזן בין שני אינטרסים.

אלכס מילר: את המינימום הזה קבעתם כדי לבחון את עצמכם.

אלכס מילר: אתם קבעתם את הרף הזה לעצמכם, כי אתם בניתם את המערכת שתביא לתוצאות בהתאם לרף שאתם קבעתם.

אלכס מילר: אתם בניתם את זה.

אלכס מילר: אתם בניתם מערכת שבעזרתה יהיה קל לסטודנטים להצביע, והייתם בטוחים שהמערכת הזאת תביא לפחות 12% הצבעה.

אלכס מילר: מי נכשל פה?

רחל בן ארי: זה לא עניין של כישלון.

רחל בן ארי: יש פה הצבעה בידיים של הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה, שהם לא רוצים אגודת סטודנטים.

רחל בן ארי: לצערי, גם לאגודות הפועלות בתוך האוניברסיטה הם לא נתנו מנדט.

רחל בן ארי: כמו שיש חופש התאגדות, יש גם חופש שלא להתאגד.

רחל בן ארי: האוניברסיטה מעונינת בזה שתהיה אגודה וצריכה לאפשר את זה, אבל אם מחר תהיינה 10 קבוצות וכל אחת תקרא לעצמה אגודת סטודנטים, כאשר לכל אחת יהיו רק 2% הצבעה, מה תעשה ההנהלה?

רחל בן ארי: החוק שלך מדבר על אגודה אחת במוסד.

רחל בן ארי: מי יהיה המייצג?

קריאה: מי שנבחר.

רחל בן ארי: יום אחרי שאתה תיבחר באחוז השתתפות של 2%, סטודנט אחר יקים ארגון שלו יצביעו 3% וגם הוא ייבחר.

רחל בן ארי: כך יהיו 10 אגודות.

שגיא בן חור: תהיה אגודה אחת, כי תהיינה בחירות.

רחל בן ארי: איזה בחירות?

אלכס מילר: גם ככה הקבוצות קיימות.

אלכס מילר: באוניברסיטת תל אביב יש אגודת סטודנטים של החוג לרפואה ושל החוג למשפטים.

אלכס מילר: למרות זאת, ישנה אגודת סטודנטים וכל הקבוצות האלה יכולות להתמודד שם.

אלכס מילר: לידך יושבים שני נציגים במועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: את אומרת, שיש זכות לא להתאגד.

אלכס מילר: שני האנשים האלה יכולים להגיד שהם מייצגים את הסטודנטים במדינת ישראל.

אלכס מילר: יו"ר התאגדות הסטודנטים ויו"ר ארגון הסטודנטים הם חברים במועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: הם מבחינתם מייצגים את הסטודנטים.

אלכס מילר: הם יכולים להגיד אותו דבר מבחינתם.

אלכס מילר: הדבר האופטימאלי, הוא שכל המערכת הזאת תעבוד במשותף.

אלכס מילר: אתם בניתם מערכת לבחירות, אבל אני לא חושב שהמוסד צריך בכלל להיות מעורב בזה.

אלכס מילר: הסטודנטים צריכים להיות במרוץ הזה.

אלכס מילר: זאת התאגדות.

אלכס מילר: מי שלא רוצה, לא חייב להיות חבר באגודה.

אלכס מילר: יש פה שני גופים, שיכולים להסביר לכם איך צריכה להתנהל אגודת הסטודנטים בתוך המוסד.

אלכס מילר: מבחינת

אלכס מילר: כם, זה הרבה יותר טוב מאשר לחפש איך אין לגיטימציה לדבר הזה.

אלכס מילר: מבחינתם הניצחון הוא שאפילו 5% הצביעו, כי כרגע לא היה להם על מה להציע.

אלכס מילר: הם לא יודעים מהי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

חיים סעדון: הדברים נקבעו בתקנון בצורה מסודרת.

אלכס מילר: אבל לא מצביעים על התקנון, אלא על הפעילות.

רחל בן ארי: זה צריך להיות וולונטרי בקרב הסטודנטים, אבל אנחנו מדברים על יריית הפתיחה, שנותנת איזושהי פלטפורמה.

רחל בן ארי: מאותו רגע זה צריך להיות של הסטודנטים.

רחל בן ארי: על זה אין מחלוקת.

רחל בן ארי: כאשר אתה מבקש מהאוניברסיטה הפתוחה להכיר בגוף מסוים, מוטלת עליה החובה לבדוק באיזו מידה הגוף הזה מייצג ואת מי לפני שהיא נותנת לו את כל הסמכויות ומכירה בו כמייצג.

רחל בן ארי: זאת חובתה, אחרת יהיו לנו אין סוף גופים וכאוס לא נורמאלי.

רחל בן ארי: זו לא הכוונה.

שגיא בן חור: אני מודה לחה"כ אלכס מילר, על כך שאחרי 4 שנים הנושא הגיע בפעם הראשונה לכנסת.

שגיא בן חור: אני חושב, שכמו שיש לצרכנים בישראל אגוד צרכנים, לרופאים איגוד, כך צריך להיות גם לסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

שגיא בן חור: התוכניות שלי לקיץ הזה לא היו להיפגש פה עם ד"ר חיים סעדון, אלא להיפגש איתו כחבר מועצה, יו"ר אגודה, או בעל תפקיד באגודה ולבנות תוכניות לשנה הקרובה.

שגיא בן חור: כאשר אתם אומרים שיהיו בחירות עוד חצי שנה, אולי אתם חושבים שבעוד חצי שנה שגיא בן חור יסיים את הלימודים ויבוא דור חדש.

שגיא בן חור: מבחינתי, תוך 90 יום צריכה לקום אגודה.

שגיא בן חור: כל גוף, בייחוד האוניברסיטה הפתוחה שהיא גוף מאוד עשיר, מיומן ובעל אנשים רציניים, הוא בעל יכולת לקיים בחירות תוך 90 יום.

שגיא בן חור: עמדתי הבסיסית היא, שיש היום אגודה ואפשר גם להכיר בה.

חיים סעדון: יש אגודות.

שגיא בן חור: יש אגודה ארצית אחת, ויש עוד שתי אגודות מקומיות של מכללות פיקטיביות.

חיים סעדון: יש אגודה ברעננה וברמת גן.

שגיא בן חור: ברעננה אין אגודה.

שגיא בן חור: יש שתי אגודות של מכללות פיקטיביות.

רחל בן ארי: אז עם מי אנחנו מדברים?

אייל שפירא: עם 3,000 סטודנטים שהצביעו.

שגיא בן חור: אני תוהה, למה האוניברסיטה הפתוחה מתנגדת לאגודת סטודנטים.

שגיא בן חור: למה זה מוסד הלימודים היחידי ש-34 שנה לא הקים אגודת סטודנטים?

שגיא בן חור: מה קרה שנזכרו עכשיו?

שגיא בן חור: 4 שנים הסטודנטים מנהלים מלחמה.

שגיא בן חור: האוניברסיטה הפתוחה באה ואמרה: אנחנו לא מכירים בכם, אנחנו מקימים אגודה תחתכם.

שגיא בן חור: אנחנו הגדלנו לעשות והתמודדנו לאגודה שאתם הקמתם.

שגיא בן חור: יכולנו להוציא צווי מניעה ולהחרים את הבחירות.

שגיא בן חור: כל האנשים שפה הם חברים באגודה הותיקה, שהתמודדו לאגודה החדשה.

שגיא בן חור: אנחנו לא ניהלנו מאבק, ואתה יודע שהיו"ר שכיהן לפני לא הסכים למהלך הזה.

שגיא בן חור: הוא היה סופר מיליטנט, ואני הסכמתי לכל.

שגיא בן חור: אמרתי בחדרי חדרים שאני מתנגד ל-12% ולסעיף הראשון בתקנון, אבל הייתי מוכן ללכת אתכם רחוק מאוד.

שגיא בן חור: לא ציפיתי למה שהיה בסוף יום הבחירות.

שגיא בן חור: רחל דיבה על מצב שבו תהיה אגודה שמייצגת חלק מהסטודנטים, שהיא תקבע את נציג הסטודנטים בוועדות השונות.

שגיא בן חור: היום מי שקובע מי יהיה נציג הסטודנטים בוועדות המשמעת ובמועצת האוניברסיטה הפתוחה, זו האוניברסיטה הפתוחה.

שגיא בן חור: זה הכי לא דמוקרטי.

חיים סעדון: אבל האוניברסיטה אמרה שהיא לא רוצה בתהליך הזה.

רחל בן ארי: אין מה לתקוף אותה על מה שהיא בעצמה רוצה שיקרה.

שגיא בן חור: ביום שישי האחרון שלחה לי סטודנטית מאילת מייל, בו היא טוענת שיש קורסים מתקדמים באוניברסיטה הפתוחה, שהיא חייבת להגיע אליהם, והקורסים האלה מתקיימים במרכז.

שגיא בן חור: היא משלמת את מחיר הקורס על נסיעות כדי להגיע למרכז.

שגיא בן חור: כל יום אני מקבל טלפונים על כל מיני נושאים.

שגיא בן חור: סטודנטים רואים בנו גוף מייצג.

שגיא בן חור: אני יכול להציג נתונים על אחוזי הגלישה באתר שלנו ועל סטודנטים שהשתתפו במשלחות שלנו, ועל מספר חברי האגודה שיש לנו.

שגיא בן חור: לפני שנה אני נבחרתי.

שגיא בן חור: עד לפני שנה עמדת האגודה היתה, שהאוניברסיטה הפתוחה חייבת להכיר באגודה הקיימת.

שגיא בן חור: לפני שנה אני נבחרתי, כאשר היו נגדנו שתי טענות: שאנחנו מייצגים רק חלק מהסטודנטים, ומחר תקום עוד אגודה ומי יחליט איזה אגודה מייצגת.

שגיא בן חור: הטענה השנייה, היא שלא נבחרנו באורח דמוקרטי.

שגיא בן חור: לגבי הטענה שאנחנו לא מייצגים, אכן עד לפני שנה היו 2,000 חברים בעמותה מתוך 40,000 סטודנטים.

שגיא בן חור: זה באמת כלום.

שגיא בן חור: לפני שנה אנחנו החתמנו 10,000 סטודנטים, לפי תקנות רשם העמותות, עם מספר העמותה הרשומה.

רחל בן ארי: אז למה הם לא הצביעו בבחירות?

שגיא בן חור: לגבי הטענה שאנחנו לא דמוקרטיים, התקיימו בחירות ואני נבחרתי באופן דמוקרטי.

שגיא בן חור: מבחינה ציבורית אכן יש בעיה.

שגיא בן חור: הבחירות התקיימו בשעה 17:00 בתל אביב, וסטודנט מאילת לא באמת יגיע להצביע.

שגיא בן חור: כאשר אני נבחרתי קיבלנו תקנון חדש, שהוא אימוץ של התקנון באוניברסיטת תל אביב, שקבע שאנחנו רוצים לקיים בחירות בכל הקמפוסים של האוניברסיטה הפתוחה, על מנת שהבחירות יהיו נגישות לכל הסטודנטים.

שגיא בן חור: באתי לד"ר סעדון ואמרתי לו: אני מוכן שבבחירות יצביעו כל הסטודנטים ולא רק חברי העמותה, ושהבחירות יהיו בכל הקמפוסים.

שגיא בן חור: הוא אמר לנו: לא, אנחנו מקימים אגודה, ואם אתם רוצים תתמודדו לאגודה הזאת.

חיים סעדון: זה לא נכון.

חיים סעדון: אנחנו לא אמרנו שאנחנו מקימים אגודה במקומכם.

חיים סעדון: אנחנו אמרנו, שאנו רוצים להקים גוף שיניע הקמה של אגודת סטודנטים.

שגיא בן חור: אתם לא הייתם מוכנים להכיר בנו, ואמרתם שאתם מקימים גוף אחר.

חיים סעדון: לא.

חיים סעדון: אמרנו, שאנחנו נניע את המהלך של הקמת אגודת סטודנטים.

שגיא בן חור: אנחנו שיתפנו פעולה עם המהלך הזה לאורך כל הדרך, למרות שהיו כל מיני דברים שלא היו מקובלים עלינו.

שגיא בן חור: למשל, בסעיף ראשון בתקנון של האגודה נאמר, כי לאחר שתוקם האגודה המועצה שתיבחר באורח דמוקרטי לא תוכל לשנות את התקנון, אלא רק באישורה של האוניברסיטה.

שגיא בן חור: זה לא היה מקובל עלינו, אבל הסכמנו על זה.

רחל בן ארי: זה נמצא בתקנון של אוניברסיטת תל אביב.

חיים סעדון: זה הסעיף האחרון ולא הראשון.

שגיא בן חור: זה היה קיים בעבר.

שגיא בן חור: בעיני, אחוז ההצבעה הזה נקבע באופן שרירותי.

שגיא בן חור: באוניברסיטת תל אביב יש מעורבות חברתית מאוד גבוהה, ושם יש 15% הצבעה מתוך 85% מהסטודנטים.

שגיא בן חור: מי שמצביע אלה חברי האגודה ולא כלל הסטודנטים.

שגיא בן חור: מדובר באחוזים שלא מתקרבים ל-20% כפי שציינת.

שגיא בן חור: באוניברסיטה העברית גם היו אחוזים בודדים של הצבעה בבחירות האחרונות.

שגיא בן חור: בעיני, זה בכלל לא מדד.

שגיא בן חור: נגיד שהיינו עוברים את 12% האלה והיו מצביעים 7,000 אנשים.

שגיא בן חור: הרי אצלנו באגודה יש 10,000 חברים, אז כביכול אנחנו יותר מייצגים.

שגיא בן חור: בעיני, המדד האמיתי הוא כמה חברים יש באגודה.

שגיא בן חור: נגיד שהיו בחירות באגודה, האגודה היתה קמה ומגייסת אנשים להיות חברים בה, והיו משלמים דמי חבר 3,000 סטודנטים.

שגיא בן חור: האם האגודה הזו היתה יציגה?

שגיא בן חור: לא.

שגיא בן חור: בעיני, מה שמייצג את הלגיטימיות של אגודה זו כמות החברים באגודה.

שגיא בן חור: גם בהסתדרות המדד הוא לא אחוז ההצבעה לוועד העובדים, אלא כמה אנשים הם חברים בוועד העובדים.

שגיא בן חור: אגודת סטודנטים לא יכולה להזיק למי שהוא לא חבר באגודה.

שגיא בן חור: באוניברסיטה הפתוחה יש 40,000 סטודנטים, כאשר רק 10,000 חברים באגודה.

שגיא בן חור: אם האגודה מקיימת מסיבה, היא לא תכפה על ה-30,000 האחרים להגיע למסיבה, להגיע למשלחת או לקחת סיכום ממאגר הסיכומים.

שגיא בן חור: הנושא היחיד שהאגודה יכולה להזיק בו לאותו אחד שלא רוצה להיות חבר בה, הוא כאשר היא מחליטה לצאת למאבק נגד האוניברסיטה או גוף ציבורי אחר.

שגיא בן חור: אז אותו סטודנט שלא חבר באגודה יכול לטעון, שאנחנו לא מייצגים אותו.

שגיא בן חור: לגבי שאר הנושאים אחוז ההצבעה אינו רלוונטי.

שגיא בן חור: אף אחד לא חייב להיות חבר באגודה ולהשתמש בשירותים שלה.

שגיא בן חור: לא הגענו לאחוזי ההצבעה של 12%, כי היתה הצבעה דרך האינטרנט.

שגיא בן חור: אנחנו יודעים שבנקודות מסוימות זה אולי גרם לעלייה באחוז ההצבעה, אבל במקומות אחרים זה פגע באחוז ההצבעה.

רחל בן ארי: איך זה פוגע?

שגיא בן חור: אני עמדתי במכללת רמת גן ימים ולילות, ויכולתי למשוך סטודנט באוזן להצביע בעמדת הצבעה פיזית במוסד.

שגיא בן חור: לא היתה עמדת הצבעה כזו, או שאם היתה עמדת הצבעה כזו הקוד של הסטודנט היה בבית.

שגיא בן חור: באוניברסיטת תל אביב כאשר יש עמדת הצבעה הסטודנט מגיע עם תעודת הסטודנט שלו לעמדת ההצבעה ומצביע.

חיים סעדון: מכל עמדת אינטרנט פשוטה אפשר להצביע.

שגיא בן חור: השוויתם את זה להצבעה בסקר מרצים.

שגיא בן חור: בסקר מרצים צריך למלא קוד שימוש ותעודת זהות, ואתם הוספתם עוד קוד שנשלח שבועיים לפני הבחירות.

שגיא בן חור: הרבה מהסטודנטים לא קיבלו אותו, אבדו אותו או שכחו אותו.

שגיא בן חור: אתם ציינתם, ש-500 סטודנטים ניגשו להצביע ולא יכלו לסיים את הליך ההצבעה.

שגיא בן חור: בפועל, מדובר על 3,500 סטודנטים ולא על 2,900 סטודנטים.

שגיא בן חור: בנוסף, ספר הבוחרים הוגדל באופן מלאכותי.

חיים סעדון: איך אפשר לעשות את זה?

חיים סעדון: זה לא נכון.

חיים סעדון: אין דבר כזה.

חיים סעדון: אתה יכול להגיד שאתה נרשמת לרמת גן בצורה פיקטיבית, אבל אל תגיד את זה על ספר הבוחרים.

חיים סעדון: זה לא נכון.

חיים סעדון: המחשב מוציא את כל השמות של הסטודנטים.

שגיא בן חור: לא אמרתי שהסטודנט נרשם באופן פקטיבי.

שגיא בן חור: זה כמו שאוניברסיטת תל אביב תגיד, שספר הבוחרים כולל את כל הסטודנטים שלמדו ב-3 שנים האחרונות.

שגיא בן חור: אולי יש סטודנטים שכבר נשרו מהלימודים?

חיים סעדון: זה כל הסטודנטים שהיו רשומים בסמסטר א' וסמסטר ב'.

אלכס מילר: אני חייב להסביר לכם את הדברים, בשביל שתבינו עד כמה הדבר הזה חשוב.

אלכס מילר: בכל המוסדות הגדולים קיימת אגודת הסטודנטים.

אלכס מילר: כאשר רוצים, זה קם.

אלכס מילר: לא חותכים באמצע.

אלכס מילר: כאן זה נחתך באמצע.

אלכס מילר: השקעתם כסף, אנשים, מחשבים ורעיונות, אבל אין תוצאה.

חיים סעדון: התוצאה היתה, שסטודנטים ידעו על ה-12% והחליטו לא להגיע להצביע.

חיים סעדון: יש כאן אמירה ברורה שנאמרה על ידי הסטודנטים.

אלכס מילר: אם האוניברסיטה רוצה אגודת סטודנטים, תהיה אגודת סטודנטים.

אלכס מילר: אם אתם לא רוצים אגודת סטודנטים, היא לא תקום בחיים.

אלכס מילר: אף פעם לא תהיה מאסה של סטודנטים שיבואו להצביע.

חיים סעדון: 12% זה לא מאסה.

אלכס מילר: אני מציע, שיבוא אדם חיצוני שמוסכם עליכם ועל הסטודנטים, שמובילים את הנושא הזה כבר שנים, וינסה לבנות את הנושא הזה.

אלכס מילר: אני ממליץ ששני הגופים: ארגון הסטודנטים והתאחדות הסטודנטים, יקימו ועדה שיכולה להמליץ, איך לבנות אגודה מסודרת שתיתן ייצוג לסטודנטים.

אלכס מילר: כל זה חייב לבוא מתוך רצון.

אלכס מילר: אם אין רצון, זה לא יקום אף פעם.

אלכס מילר: תמיד אפשר למצוא דרכים משפטיות איך לבטל את הנושא הזה.

אלכס מילר: אני ישבתי והסברתי לך, חיים, עד כמה זה יכול להועיל למוסד שלכם.

חיים סעדון: אין לנו ספק.

אלכס מילר: אבל כרגע אין שום ייצוג לסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

חיים סעדון: אנחנו ביקשנו עד תחילת אוקטובר להודיע לסטודנטים כיצד אנחנו מתכוונים לקיים מהלך נוסף של בחירות.

חיים סעדון: אנחנו לא מקיימים משא ומתן עם הקבוצה שיושבת כאן, כי באוניברסיטה הפתוחה יש כמה וכמה אגודות שמייצגות סטודנטים.

חיים סעדון: אין לנו מנדט מהסטודנטים לדבר עם הקבוצה הזו.

חיים סעדון: הסטודנטים אמרו לנו לא לדבר עם הקבוצה הזו.

אלכס מילר: אני לא מקבל את זה.

אלכס מילר: אתם הקמתם מערך של בחירות.

אלכס מילר: כל מי שמתנגד היה יכול להתמודד ולהיבחר.

חיים סעדון: הוא לא יכל.

חיים סעדון: מתוך 134 מועמדים, שמרביתם היו חברי הגוף הזה, יש רק 98 שהצביעו.

חיים סעדון: יש 36 מועמדים שלא ניגשו בכלל להצביע בבחירות.

אלכס מילר: אתה בנית מערך של בחירות, שהיה צריך להיות מקובל עליך.

אלכס מילר: כאשר יש בחירות שאתה עושה אותן, זה הדבר היחיד שאתה אמור לקבל.

אלכס מילר: אם למישהו יש בעיה, שיתמודד וינצח.

אלכס מילר: אתה לא יכול לחזור אחורה.

אלכס מילר: נבחרו כבר אנשים.

חיים סעדון: לא נבחרו אנשים.

אלכס מילר: אם אתה לא מקבל את מה שאתה בעצמך עשית, זה לא בסדר.

חיים סעדון: ההפך.

רחל בן ארי: הקבוצה הזאת חיכתה לתוצאה.

רחל בן ארי: אם התוצאה היתה מספקת אותה, הכל היה בסדר.

רחל בן ארי: כעת התוצאה לא מספקת מבחינתם וגם לא מבחינת האוניברסיטה.

רחל בן ארי: זה לא המקום שהאוניברסיטה רצתה להיות בו.

רחל בן ארי: צריך לעבוד בצורה מסודרת, ולכבד את כללי המשחק גם כאשר הם לא נוחים.

שגיא בן חור: אתם כפיתם את כללי המשחק.

שגיא בן חור: לא התייעצתם אתנו.

שגיא בן חור: האם היתה לי ברירה שלא להסכים?

אלכס מילר: אתם קבעתם נוהל, ואתם לא יכולים לחזור אחורה.

אלכס מילר: אחרי שהנוהל הזה עבר, אתם צריכים להכיר בתוצאות.

אלכס מילר: אתם לא יכולים לבוא עכשיו ולומר, שיש כאלה שרוצים ויש כאלה שלא רוצים.

אלכס מילר: ברגע שקבעתם נוהל, אתם צריכים לפעול במהלך דמוקרטי.

אלכס מילר: אם אתם היום חוזרים אחורה, זה לא בסדר.

אלכס מילר: אני הולך אחריכם ואני אומר, שברגע שהחלטתם לעשות מהלך אני כחבר כנסת הולך אחריכם.

אלכס מילר: התוצאות של המהלך צריכות להיות מקובלות גם עלי.

אלכס מילר: אני לא יכול להתנגד לזה.

אלכס מילר: אתם מבחינת

אלכס מילר: כם צריכים להיות עקביים ולהכיר במה שאתם עושים.

אלכס מילר: לא יכול להיות שהיום אתם מקשיבים לאלה שישבו בצד ולא השתתפו בבחירות.

חיים סעדון: האם אתה יכול לקבל את העובדה, שיש סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה שלא רוצים שתהיה אגודה, והם מהווים רוב?

אלכס מילר: מי שלא רוצה להיות חבר עמותה, זו זכותו.

חיים סעדון: אנחנו הולכים למהלך מכונן, על מנת לשנות מציאות.

חיים סעדון: שגיא וכל הסטודנטים האחרים יודעים, שאני היחיד שדוחף את הנושא הזה ובמשך שלוש שנים אני לא נח עד אשר תקום אגודת סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה.

שגיא בן חור: זה נכון, ואנחנו מעריכים את זה.

אלכס מילר: אבל אגודה ללא סטודנטים זו לא אגודה.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אלכס מילר: בעוד 9 ימים חוק זכויות הסטודנט נכנס לתוקף, ועל כן בכל מקרה צריכה לקום אצלכם אגודה.

אלכס מילר: אם אתם רוצים שנחוקק חוקים יותר חמורים מזה, בבקשה.

אלכס מילר: אני הלכתי לקראת

אלכס מילר: כם כאשר חוקקתי את החוק.

אלכס מילר: יכולתי לעשות מהלך אחר שאתם הייתם חייבים להכיר באגודה הקיימת, גם אם היו מצביעים לה 5%.

רחל בן ארי: לא היית יכול לעשות זאת.

אלכס מילר: אני הייתי יכול לעשות כל דבר שהייתי רוצה בתור מחוקק.

אלכס מילר: הגישה שלי היא כפי שהחוק מנוסח.

אלכס מילר: אם אתם הולכים ראש בראש, גם אני אלך ראש בראש.

אלכס מילר: אגודת סטודנטים ללא סטודנטים, היא לא אגודה.

אלכס מילר: יש לכם אנשים שהתארגנו כבר.

אלכס מילר: תשבו עם אלה שהתארגנו, תגבשו קבוצה, ותגיעו לתוצאה שתהיה מקובלת על כולם.

אלכס מילר: אני מצפה, שתקום אגודת סטודנטים ראויה, שתייצג את הסטודנטים של האוניברסיטה הפתוחה.

אלכס מילר: אם אתם לא רוצים את זה, האגודה לא תקום.

אלכס מילר: גם אם תקום אגודה שהיא דמה של אגודת הסטודנטים, זה לא ייצוג מבחינתי.

אלכס מילר: אני מזהיר אותך, שאנחנו נתייחס לאותם אנשים שייצגו את הסטודנטים באותה רמה שאתם מתייחסים.

אלכס מילר: אם אתם מתייחסים אליהם כמישהו שלא יכול להתאגד ולבחור את עצמו, גם אנחנו לא נכיר באלו.

רחל בן ארי: אתה משתמש בלשון של איומים ואתה מתקיף את האוניברסיטה הפתוחה, ואני לא מבינה מאיפה זה בא.

אלכס מילר: אני לא מתקיף ולא מאיים.

אלכס מילר: אני סך הכל מזהיר.

אלכס מילר: איזה איומים?

אלכס מילר: אני מסביר, שאני אתייחס לגוף שייבחר אצלכם בדיוק כפי שאתם מתייחסים אליו.

אלכס מילר: אם את רוצה לראות בזה איום, בבקשה.

אלכס מילר: אני אתייחס לגוף הזה בדיוק כפי שאתם תתייחסו אליו.

אלכס מילר: אני מציע לכם, לקחת אדם חיצוני שיגשר בין שלושת הגופים המייצגים וביניכם.

אלכס מילר: תבנו את המערכת ותציגו לנו את הפתרונות.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.