ועדת המשנה לעניין שנת שמיטה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 5, 2007-08-16 09:00

דוד טל: בוקר טוב רבותיי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת משנה של ועדת הכספים.

דוד טל: על סדר יומנו, הקריטריונים שהמשרד הכין, ואנחנו נשמע את מר אלון לגבי הקריטריונים.

דוד טל: קודם כל אני רוצה לוודא שכל שאר הדברים נסגרו בין המשרדים השונים, משרד החקלאות ומשרד הדתות.

דוד טל: נתבקשתי להודיע, ששר הדתות בדרך וכשהוא יגיע אנחנו נקבל אותו בברכה.

דוד טל: מר אלון בבקשה.

צבי אלון: בוקר טוב, תחילה אני רוצה לרענן את זכרונכם שבישיבה האחרונה השר כהן דיבר על כך שהממשלה תקצה סעיף ייעודי מפורש, לכל הנושאים התיאורטיים הקשורים בלימודים ובהדרכה.

ראובן ריבלין: אנחנו התחייבנו בצורה חד משמעית, שכל דבר שלא הולך לחקלאים עצמם אינו שייך לכספים של שמיטה, וגם השר פה הסכים איתנו.

ראובן ריבלין: הלימודים הם חשובים, כל הדברים הם חשובים, אבל אנחנו עוסקים בשמיטה.

צבי אלון: מה שחבר הכנסת ריבלין אומר, אני לא מתווכח אתך.

ראובן ריבלין: אלה הדברים שגם התקבלו על דעתו של השר כהן.

ראובן ריבלין: ודאי שעל השר שמחון, אני גם הייתי שר וגם הייתי פוליטיקאי, זה הצחיק אותי, זה כל כך הצחיק אותי שכמעט עפתי מהכנסת.

ראובן ריבלין: זה ממשיך להצחיק אותי.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, בנקודה הזאת שהעלית, אני רוצה לתהות ולשאול, לא גיבשתי עדיין עמדה, האם אתה חושב שאם אני אביא, חשובה לי גם דעתך חבר הכנסת אורון, האם אתה חושב שאם אני אביא את תודעת השמיטה למשל, שזה לא דבר פר אקסלנס שמגיע ישר לחקלאי, אלא לציבור, לא ציבור כזה, ציבור כזה, על פי קריטריונים שהמשרד יקבע.

ראובן ריבלין: זה חשוב, אבל לא בוועדה שאנחנו יושבים בה.

ראובן ריבלין: משרד החינוך, משרד הדתות אם הוא רוצה, זה דבר שהוא חשוב כמו ימי תשובה.

דוד טל: אז אנחנו נשלב את זה שם.

דוד טל: מר ליצמן הודיע שהוא בחו"ל.

משה גפני: על מה הוקמה הוועדה?

משה גפני: אני אגיד את שני הצדדים, יש שני אופנים שהוועדה הוקמה.

משה גפני: אני שואל, יש אופן אחד, היות והממשלה הקציבה לנושא של שנת השמיטה מאה ושלושה מיליון שקלים, סמכותה של הוועדה לדון במאה ושלושה מיליון שקלים.

משה גפני: או שמה לא דנים בעניין הזה אלא דנים רק בחלק של החקלאים, שהוא החלק הקטן במאה ושלושה מיליון שקלים.

דוד טל: אני רוצה להזכיר לכולם שאנחנו דנו במאה ושלושה מיליון שקלים.

משה גפני: מה סמכות הוועדה?

משה גפני: בגלל שאם זה במאה ושלושה מיליון שקלים, אני רוצה לדעת מי האחראי על הקריטריונים.

דוד טל: אנחנו אמורים לקבל קריטריונים מהמשרדים הרלוונטיים ואמורים לאשר את הקריטריונים או לא לאשר את הקריטריונים שמר אלון הביא לנו.

דוד טל: אבל לפני שמר אלון ימשיך, חבר הכנסת אורון, בבקשה.

חיים אורון: אני רוצה להגיד שתי הערות מקדימות.

חיים אורון: אחת שחזרתי שלשום מחוץ לארץ, ואני במצב רוח הרבה יותר טוב ממשה גפני.

חיים אורון: השנייה שבשנת השמיטה הקודמת אני הייתי שר חקלאות, וגם כשפרשתי מתפקידי החברים, כולל משה גפני, ביקשו מראש הממשלה דאז, שר הבטחון דהיום, שגם בהיותי לא שר אני אמשיך להיות אחראי על נושא השמיטה.

חיים אורון: ולכן אני חושב שאני קצת מבין על מה אני מדבר.

חיים אורון: קצת נזעקתי הבוקר, משום שנראה לי שאנחנו קצת עובדים בציר בנקט.

חיים אורון: למה ציר בנקט?

חיים אורון: עם כל הכבוד לשאלה איך מחלקים כסף לחקלאי שלא יעבוד השנה והילמד, ואין לי עם זה בעיה, אני לא עוסק עכשיו בהגברת התודעה לשמיטה, כי יש הרבה תודעות שצריך להוסיף אותן למדינת ישראל.

חיים אורון: אבל אני קולט וגם שומע שבעוד שבעבר התפקיד היה ליצור את שני המסלולים, האחד היה דרך המלך, אני יודע שדרכי המלך שוממות, הוא היה היתר המכירה של הרבנות הראשית.

חיים אורון: שהוא היה דרך המלך של כל אותו ציבור גדול, אגב אני, שזה מה שהוא קיבל.

חיים אורון: כבר אז, לפני שבע שנים, היתה הקבוצה שאמרה היתר המכירה איננו מספק אותנו.

חיים אורון: עכשיו אני מבין שאנחנו לא צריכים לדאוג למאה שלושה מיליון, יש את המספרים המדוייקים.

חיים אורון: הייצור שבו מדובר הוא בסדר גודל של שבעה מיליארד שקל.

חיים אורון: בעבר היה מדבר שבין שמונה לעשרה אחוז מתוכו בשנים האלה, בשנות השמיטה, צריך למצוא לו מקורות אחרים.

חיים אורון: אני שומע שעכשיו צריך למצוא לשלושים אחוז מזה מקורות אחרים.

חיים אורון: זאת אומרת אנחנו מדברים בשלושה מיליארד שקל.

חיים אורון: בבוקר, בתשע בבוקר, פתאום, מתברר ככה, צה"ל הוא לא בהיתר מכירה.

חיים אורון: ממתי?

חיים אורון: תאמין לי, אני באתי לפה טיפה מוכן.

חיים אורון: צה"ל לא מוכן לקבל היתר מכירה.

חיים אורון: אני רוצה להגיד פה, מבחינתי אין יותר סיפור של טיפול במכירה.

חיים אורון: עד שלא ברור שדרך המלך היא היתר מכירה, והמסלולים האחרים הם תשובה, מוצדקת, לקבוצות מיוחדות, שבכל מקרה גם את מה שפה רוצים בהסדרים המיוחדים הם לא יקבלו אותם, כי להם תמיד יהיה בד"צ, שיגיד מעבר לדבר הזה, אז אני אומר לך - - -

דוד טל: אז אתה מציע, שנעביר לסעיף של היתר מכירה במקום שבעה מליון שבעים מליון?

חיים אורון: לא, אני מציע שהוועדה של הכנסת תאמר איך היא רואה את מדינת ישראל מתנהלת בשנת שמיטה חבר הכנסת ריבלין, מעבר לשאלה של עכשיו איך משלמים לחקלאי חרדי או דתי שאיננו עובד השנה והוא, גם אז היה איזה מסלול לימודים בשבילו.

חיים אורון: עם כל הכבוד זה קטע קטן בסיפור.

חיים אורון: הקטע הגדול בסיפור הוא שהולך ונוצר מצב שכל המסלול שקיים, לא מאז קום המדינה, מאז היישוב, שאיך מדינת ישראל מתנהגת בשנת שמיטה.

חיים אורון: שלא תהיה אי הבנה, אני יודע איך העניין נגמר בפעם הקודמת, ואני אומר אותו כבר עכשיו.

חיים אורון: כשאני הייתי שר החקלאות היה אותו ויכוח, שכמעט גרשו רב ראשי מבית כנסת, אתה זוכר בדיוק את הפרטים, שהיה אז, לפני שבע שנים, אנחנו אמרנו לחקלאים אנחנו נעשה שווקים פתוחים בירושלים.

חיים אורון: אנחנו נביא תוצרת למגרשים ונמכור אותה לכל מי שקונה וכל מי שירצה יקבל תוצרת חקלאית, פירות וירקות, מהחקלאים, בלי כל המערכת הזאת.

חיים אורון: או שמנסים לשתף פעולה.

חיים אורון: ושיתוף הפעולה, אני לא אתן יד, בסך הכל המסלול המרכזי של הרבנות הראשית, שהיא לא רבנות שלי.

חיים אורון: עם כל הכבוד, תראו איזה עולם הפוך יוצא פה כל פעם מחדש, אני מגן על הרבנות הראשית.

משה גפני: גם אני מגן על הרבנות הראשית, שזה לא שלי.

חיים אורון: אבל אני חייב לחיות על פיה, למרות שאולי אני לא רוצה, ואתה כשאתה לא רוצה לחיות על פיה יש לך בד"צ אחר.

משה גפני: גם לך יש בד"צ אחר.

חיים אורון: אין לי.

משה גפני: אבל הממלכתיות זה הרבנות זה ברור.

חיים אורון: אבל אם הממלכתיות יוצאים מתוכה בשנה שעברה עשרה אחוז, היה קרב גדול על ירושלים גם בקדנציה הקודמת, האם ירושלים היא בתוך ההסכם או רק בני ברק.

חיים אורון: אומרים עכשיו ירושלים ובני ברק.

חיים אורון: אני זוכר את הויכוחים, היו אומרים לי לא בני ברק ולא עמנואל ולא בית"ר עלית, גם ירושלים, ומחר גם באר שבע, כי מישהו יהיה לו מספיק כוח לדפוק בשולחן בבאר שבע.

חיים אורון: עכשיו שלאף אחד לא תהיה פה אי הבנה, זה הרבה הרבה מיליוני שקלים.

ראובן ריבלין: השאלה היא, מה הדבר שעומד מאחורי זה, האם הכסף עומד?

ראובן ריבלין: הרב הגדודי בגדוד של הבן שלי בצה"ל, החליט גם ירקות.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא יכול, למה?

ראובן ריבלין: כי הרב הראשי של צה"ל יכול לבוא ולהחליט במקום הרבנות.

חיים אורון: אם יש מקום לפעולה של הכנסת, איך אתם תמיד אומרים, סטטוס קוו.

חיים אורון: הרי הויכוח הזה לא צמח היום, ולמה באתי הבוקר, אתמול חזרתי ושמעתי, אמרו לי אנשים.

חיים אורון: חברים יקרים, המאבק הזה שמתנהל בין הזרמים ביהדות הוא מאוד מעניין אותי, אני לא חלק ממנו.

חיים אורון: אני אומר לכם הסיפור הזה של צה"ל ושל הממשלה, ומחר של פתח תקווה ומחרתיים של בת ים זה סיפור שבא ואומר בעצם אין יותר מכירה.

חיים אורון: המנגנונים שפעלו ביישוב ובמדינת ישראל במשך מאה שנה, אנחנו בונים עולם חדש.

חיים אורון: אם אתם רוצים לבנות עולם חדש בואו נתחיל אותו מהיסודות.

דוד טל: חיים תודה רבה.

דוד טל: אני רוצה לאפשר למר אלון להציג קודם כל את עבודת המשרד, לאחר מכן נשוב ונטפל בנקודה שחיים אורון העלה, וכל אחד יוכל לומר את אשר על לבו.

דוד טל: בבקשה מר אלון.

צבי אלון: תודה רבה.

צבי אלון: התחלתי בדבריי, חיברתי לשולי הישיבה האחרונה שהיינו שבה השר כהן דיבר על כך שאנחנו מתכוונים, כממשלה, להקצות סעיף מפורש, שזה נראה גם הרבה יותר מסודר, לכל אותן פעילויות שקשורות בלימודים, באספקטים התיאורטיים וההלכתיים של השמיטה, ואכן עשתה את זה הממשלה.

צבי אלון: השר כהן הציג את זה כמספרים שירכזו, ויש היום סעיף בהחלטת הממשלה הנוספת שמדבר על עשרה מיליון שקל מתוך המאה ושלוש, סעיף ט', שאומר תמיכה במוסדות לימוד המקיימים מסגרת לימודית המיועדת לשומרי שמיטה, במכונים העוסקים - - -

ראובן ריבלין: לחקלאים שומרי שמיטה?

צבי אלון: כן.

ראובן ריבלין: אם הם הולכים ללימודים בודאי אין שום בעיה.

צבי אלון: במכונים העוסקים בפעילות הכנה והדרכה לקראת שנת השמיטה ובמוסדות המקיימים מבחני הלכה ארציים לשנת שמיטה.

צבי אלון: זה פשוט ראיתי כדבר פורמלי להזכיר בפני הוועדה.

צבי אלון: אנחנו לשלושת, אנחנו כשאני אומר זה בעיקר עמיתנו מהמשרד לנושאי דת ישראל פת ושמעון הלפמן, והכינו שלושה מסמכים שמדברים על הקריטריונים לכל אחד מהתחומים האלה.

צבי אלון: אחד כמו שאמרתי על הנושא של המוסדות, אחד על הנושא של המכונים והשלישי על המבחנים ההלכתיים.

צבי אלון: בגלל ההתפתחויות והבעיות במשרד המשפטים, ששינו את מי שעסק בזה, עם אמנון, אז הם עוד לא קיבלו את האישורים, הם עוד לא קיבלו, הם הכינו את זה.

צבי אלון: עבודה רבה, מסמכים ארוכים, אבל אני לא יכול להציג את זה כי אין אישור משפטי, בודאי לא לחלק את זה.

צבי אלון: ישנם עקרונות שאנשי המקצוע עסקו בזה, בכל אחד מהתחומים האלה.

דוד טל: אני לא מבין, משרד המשפטים עומד על איש אחד?

ישראל פת: אני מוכן להסביר אדוני יושב ראש הוועדה.

ישראל פת: ברשותך, אני היועץ המשפטי של הרשות הארצית לשירותי דת.

ישראל פת: אנחנו מדברים על שלושה מבחני תמיכה.

ישראל פת: מבחן תמיכה אחד מיועד לנושא הזה של מכוני מחקר ללימוד של הנושא של שנת השמיטה, הטמעה בקרב הציבור.

ישראל פת: מבחן התמיכה הזה הוכן על ידנו בצורה מאוד מאוד מפורטת, זה הוגש בזמנו לעו"ד אמנון דה-הרטוך במשרד המשפטים, לאחר שהוא פרש הוא טרם הספיק לעבור על זה, אנחנו העלינו את הנושא לממונה עליו, למשנה ליועץ המשפטי לממשלה למייק בלאס, הוא הפנה אותנו לגורם אצלו, אני דיברתי איתו באופן אישי שיחה ארוכה בעניין הזה, הוא הפנה אותנו לגורם שעובד מולנו על מבחן התמיכה הזה.

ישראל פת: יש מבחן תמיכה שבזמנו עו"ד דה הרטוך כן עבד עליו, שזה מבחן התמיכה למה שהיה נקרא בעבר כוללי השמיטה, מסגרות לימוד לשנת השמיטה.

ישראל פת: הנושא הזה מתוקצב בסדר גודל של שבעה מיליון שקלים.

ישראל פת: גם היום, לאחר יציאתו של עו"ד דה הרטוך לחופשה הנושא עבר בשנית שוב לאותם גורמים הכפופים למר מייק בלאס במשרד המשפטים.

ישראל פת: לטעמי לשיפוצים אחרונים.

דוד טל: סליחה, עו"ד פת, הנושא הקודם שהזכרת, מכוני המחקר, בכמה הוא מתוקצב?

ישראל פת: הוא מתוקצב היום בשני מיליון וחצי שקל.

ישראל פת: וחצי מיליון שקל נוספים אנחנו הצלחנו, לאחר דיון, נדמה לי בוועדה האחרונה ברשותך, והערות שהתקבלו כאן, אז השר יצחק כהן ביקש להקצות חצי מיליון שקל לנושא של מבחנים לשנת השמיטה.

ישראל פת: חידונים ומבחנים לשנת השמיטה.

ישראל פת: בתוך שנת השמיטה.

דוד טל: מר פת, לא ברור לי מה הסטטוס כרגע של מר דה הרטוך.

ישראל פת: כרגע אנחנו לא עובדים מולו.

דוד טל: יש מישהו במשרד המשפטים שעוסק בזה ועובד בזה?

ישראל פת: התשובה היא חיובית, אנחנו עובדים מול גורמים אחרים.

דוד טל: איזה פרק זמן צריך עד שתקבל את האישור הזה ממשרד המשפטים?

דוד טל: מישהו צריך לבחון את זה.

ישראל פת: שוב, הסטטוס של כל אחד ממבחני התמיכה הוא סטטוס קצת שונה.

ישראל פת: מבחן התמיכה הראשון, לא הצגתי אותו ראשון, אבל מבחן התמיכה של כוללי השמיטה נמצא בסטטוס מתקדם ביותר.

ישראל פת: אני מוכרח לומר שגם בנושא הזה, אם הזכיר חבר הכנסת אורון את הנושא הזה של האבחנה בין הסוגים השונים של השיטות ההלכתיות, זאת אומרת היתר המכירה, אוצר בית דין וכאלה שמשמיטים לחלוטין את הקרקע, אז בנושא הזה אנחנו גם מתייחסים בכוללי השמיטה מי זכאי להיות תלמיד בשנת השמיטה, ובנושא הזה יש לנו דיון עם משרד המשפטים מי זכאי להיות תלמיד באיזה כולל.

דוד טל: ויש לנו איזה שהוא יעד?

ישראל פת: אנחנו מבחינתנו מודעים לזה ששנת השמיטה מתחילה עוד פחות מחודש.

דוד טל: אתה עדיין לא עונה לי.

דוד טל: האם יש איזה פרק זמן, שמשרד המשפטים התחייב לתת תשובה לגבי מבחן הבדיקה, מבחן התמיכה הזה?

ישראל פת: אני מניח שאם הנושא שהזכרתי אותו, איזה גורמים אמורים להיכנס למתחם הזה במבחן התמיכה הזה של כוללי השמיטה, מי אמור להיכנס לזה, אם זה ייסגר ביום יומיים הקרובים, משרד המשפטים יאפשר לנו לפרסם את זה מה שנקרא להערות הציבור, וברגע שזה יפורסם להערות הציבור תוך שבועיים אנחנו מקבלים הערות הציבור, ואז זה - - -

דוד טל: אתה מניח שאוטוטו, תוך שבוע, בשבוע הבא זה מסתיים?

ישראל פת: אני לא רוצה שתתפסו אותי במילה.

דוד טל: אני רוצה לתפוס אותך במילה, משום שאין לי זמן ואני כבר הערתי לכם על כך בדיון הראשון.

ישראל פת: חבר הכנסת טל, זה היה קל לי אם הדברים היו תלויים רק בי.

ישראל פת: כידוע יש התפתחויות במדינה, ועד כמה שהדברים תלויים בנו, ויש עלינו לחץ גם מהשר שלנו, השר יצחק כהן, וגם מצד משרד החקלאות.

דוד טל: אם היה לכם לחץ מהשר יצחק כהן זה היה צריך להתבצע מזמן.

דוד טל: כנראה שהוא לא לוחץ מספיק, ובהמשך אעיר לו.

צבי אלון: בעקבות הדברים של חבר הכנסת אורון, רציתי להסב את תשומת לבכם בנקודת המבט שלנו כוועדה עד כמה הדברים הולכים ומסתבכים.

צבי אלון: וניקח את זה דרך הנושא של תקציב אוצר בית דין.

צבי אלון: אוצר בית דין הוקצב בתשעה מיליון שקל.

צבי אלון: זאת היתה ההתנהלות, במקטע די מוגבל ומצומצם, לאותן קהילות שלא עובדות לפי היתר המכירה, והאופציה שלהן או ייבוא או אוצר בית דין.

צבי אלון: זה בעיקר לפירות, והקציבו לזה תשעה מיליון שקל.

צבי אלון: אם נעשה איזו פרופורציה לפי הטונל שיכול להיות, חשבנו שנוכל לסייע לאותם חקלאים ושבאמת יכסו את הוצאות הייצור.

צבי אלון: אנחנו למדים עכשיו מדיאלוגים שאנחנו מקיימים, אנחנו פרסמנו הודעה רבותיי, מי מתכוון לעשות אוצר בית דין.

צבי אלון: חשבנו שזה יהיה במימדים של מאתיים השנה האחרונות.

צבי אלון: וראה איזה פלא, עומדים בפנינו פניות ואומרים לנו שפה מדובר יהיה במאות אלפי טון.

צבי אלון: תראו, הפירות והירקות במדינת ישראל, הירקות שנצרכים טרי זה מיליון פסיק שתיים טון, והפירות, פרי הדר ופירות אחרים יכול להביא את הסכום הזה לשני מיליון טון.

צבי אלון: עכשיו אם באמת עשרים שלושים אחוז לא יקנו מתוצרת ישראל,

חיים אורון: ירקות זה שניים וחצי מיליארד שקל, ופירות?

צבי אלון: יותר.

צבי אלון: סך הכל, זה שבעה מיליארד.

צבי אלון: מה שאני מנסה לומר לכם שהתשעה מיליון שקל שהקציבו לאוצרות בית דין, שבצורה השגרתית היו צריכים לתת תשובה לקהילות החרדיות, אנחנו עומדים היום כוועדה במצב שהתשעה מיליון שקל לפי הערכתי זה שבע אגורות לקילו.

ראובן ריבלין: נפתח פה דבר חדש לחלוטין, ואם סך הכל ירקות ופירות אנחנו צורכים בארץ בשבעה מיליארד שקל, אתה מדבר שזה לא עשרה אחוז, שזה שלושים אחוז, זה שניים פסיק אחד מיליארד שקל.

דוד טל: אתם בדקתם או שרק קיבלתם מאלה שפירסמתם?

דוד טל: אימתת את האינפורמציה?

צבי אלון: פשוט מאוד אנשים שרואים, לא אני אלא מי שיושב בשטח מטעם הקהילות האלה, באים ומסבים את תשומת לבנו, אנחנו בשבעה עשר לספטמבר צריכים עגבניות, אנחנו לא הולכים לקנות עגבניות מחקלאי ישראל.

צבי אלון: אז תכפיל את זה ואת זה ואת זה ואני מבקש רישיון לאלפיים טון בשבוע עגבניות.

צבי אלון: זה מבקש וזה מבקש, והם אומרים לי אדוני, הדברים האלה יגיעו לכדי שלושים אחוז.

צבי אלון: זה מה שאמרו לי.

דוד טל: אז מה אם הם אומרים לך?

צבי אלון: הם אומרים לי, למה לי לערער על זה.

ניסן סלומינסקי: מי שמבקש רשות לייבוא נניח, יכול גם לבקש בקשה כפולה, מה אכפת לו?

חיים אורון: חברים, ברגע שבאים לצביקה, שהוא אחראי של משרד החקלאות על ייבוא, לבקש אלפיים טון בשבוע עגבניות, יקרו שני דברים.

חיים אורון: אלף יביאו עגבניות, לא אלפיים, רק אלף טון, במחיר הרבה יותר גבוה ממה שמוכרים בארץ, אז הצרכן ישלם יותר כסף.

חיים אורון: פעם ראשונה.

חיים אורון: למה, כי בלי היתר דתי הוא לא יקנה את זה.

חיים אורון: בית, יישאר חקלאי, עם סכום דומה של עגבניות, שבשבילו הקציבו תשעה מיליון שקל שעם זה קונים שניים וחצי טון ונגמר הכסף.

חיים אורון: כשהוא אומר אני אתן לך שבע אגורות לקילו, אז הוא בעצם אומר לו תשמע, אם הקילו הזה שלך אתה מקבל אותו היום חמישים אגורות, סתם אני אומר עכשיו מספרים, אתה תקבל ממני שבע, כי זה מה שהכנסת הקציבה, וארבעים ושלוש אגורות תשתתף מהבית.

חיים אורון: אז הוא יגיד לך תודה, אני עכשיו הולך ללמוד גם בכולל לשמיטה איך מסדרים את עם ישראל.

חיים אורון: זה הנושא עכשיו.

חיים אורון: אם מתכוונים לומר ככה שכנסת ישראל איננה רואה בהיתר מכירה את המסלול הגדול והרחב שבו התנהלו במאה שנים האחרונות, היא צריכה לא להביא שבעה מיליון שקל, היא צריכה להביא תשע מאות מיליון שקל.

חיים אורון: אחרת תהיה פה קריסה של מערכות שלמות, וכבר יושבים פה החברים שהם רואים את זה אצלם.

חיים אורון: שבאים אליהם מושבניקים ואומרים תשמע, הסוכן אמר לי שהוא מינואר הוא לא קונה ממני.

חיים אורון: כי אין למי למכור.

חיים אורון: למה אין למי למכור, כי הסופר בירושלים לא יקנה ממני, והסופר בבאר שבע אמר לי שלא, וצה"ל לא יקנה ממני פירות, אז למי ימכרו, מה, יש פה שוק בלתי מוגבל?

חיים אורון: וגם עזה סגורה.

חיים אורון: כל זה מתחיל, אנחנו דנים פה על הכוללים של גפני.

משה גפני: אין לי כוללים, אפילו לא אחד, עם כל הכבוד.

שניאור רווח: קודם כל שמי הרב שניאור רווח, המכון למצוות התלויות בארץ, מכון שמיטה שלישית שכל מהותו, כל השש שנים, כולל שמיטה, רק למען החקלאים.

שניאור רווח: אז נתחיל מזה.

שניאור רווח: אני רק חקלאי.

שניאור רווח: אז ככה תסתכל עלי במבט שאני ואתה באותו ראש.

שניאור רווח: עכשיו נתקדם לנתונים.

שניאור רווח: צריך להבין דבר מאוד פשוט, אין ספק שככל שנגביל את אוצר בית דין אנחנו נעשה יותר טוב לחקלאים, וההיגיון פשוט, אני מדבר עכשיו ברגע זה דווקא על פירות, ותיכף אני אסביר לכם את מהות ההבדל הגדול.

שניאור רווח: מה זה אוצר בית דין, אוצר בית דין זה דבר מאוד פשוט, לא עשית עישורים, יש לך פירות על העץ, מותר לך להשתמש, אסור לך לסחור, אוצר בית דין זה צורה הלכתית לסחור בפירות.

שניאור רווח: תחזק את המהלך הזה, כמעט אין לך צורך בייבוא.

שניאור רווח: לסבר לכם את האוזן, שמיטה קודמת, שמיטה לפניה והשמיטה הזאת, אישורי ייבוא לפירות זניחים לחלוטין, כלומר לא נצטרך, אנחנו לבד אוספים עשרים וארבע אלף טון תוצרת של פירות ארץ ישראל לחקלאים.

שניאור רווח: מבחינתך חבר הכנסת אורון אין שום הבדל אם זה היתר מכירה או אוצר בית דין כשלחקלאים שלנו אצלנו.

שניאור רווח: מה זה משנה באיזו צורה זה נמכר, מה זה משנה באיזו צורה זה מבוצע.

שניאור רווח: אנחנו הולכים ביחד עם החקלאים.

שניאור רווח: תנו לי לדבר עם השטח, אני אתן לכם הרבה יותר עזרה.

שניאור רווח: קודם כל זה נתון ראשון.

שניאור רווח: כשחקלאי מקומי ישראלי עושה אוצר בית דין או היתר מכירה לך אין שום הבדל.

שניאור רווח: הכל מעולה, פתוח לפניו כל השווקים, הכל בסדר.

שניאור רווח: אז קודם כל בקטע הזה אנחנו באותו ראש לגמרי.

שניאור רווח: המיעוט הזניח שלא אוכל את זה מסתדר עם מג'ד אל שמס.

דוד טל: השאלה היר, אם זה מיעוט?

שניאור רווח: רבותיי, בואו ואספר לכם מה זו השמיטה.

דוד טל: אני רוצה נתונים, אם זה מיעוט זניח.

שניאור רווח: חבר הכנסת אורון, תסתכל על הרשתות ותבין בקלות.

שניאור רווח: רשת זול פה, ארבעים סניפים, תחת שופר סל, כולה שמיטה.

שניאור רווח: רשת שפע שוק, שלושים ושמונה, ארבעים סניפים, כולה שמיטה, תחת הקו-אופ.

שניאור רווח: רשת אלף היא רשת יהודית.

שניאור רווח: כל שלושת הרשתות הגדולות - - -

ראובן ריבלין: רשת שופר-סל יכולה להתנהג שונה בירושלים ובבני ברק,

שניאור רווח: חבר הכנסת ריבלין, הכנסת אותי גם לפוליטיקה וגם להלכה ביחד.

שניאור רווח: אני אענה לך את זה מיד.

ראובן ריבלין: אנחנו נקבל כל פסק הלכה ממך, אבל בפוליטיקה, כאשר הם הולכים מעורבים אלה ואלה, מה אפשר לעשות.

ראובן ריבלין: ואם נאמר בתשע מאות מיליון שצריך לפצות ונותנים עשרה מיליון- - -

שניאור רווח: חבר הכנסת ריבלין, תראה איך אני עושה לך את זה קל מבחינה עובדתית, ברשותך.

שניאור רווח: כל החברות האלה, הרשתות האלה שמשקפות את הציבור החרדי כיום, כולם משתמשים באוצר בית דין, לסבר לך את האוזן, הפירות של כל זול פה ושפע שוק בארץ ישראל בשנת השמיטה הקרובה, כל הפירות, יהיו אוצר בית דין.

שניאור רווח: איך אנחנו, אין ייבוא, אין כלום.

שניאור רווח: זו החלטה, וזה מבוצע הלכה למעשה.

שניאור רווח: וזה הרוב החרדי.

צבי אלון: כמה אחוזים מהאוכלוסייה?

שניאור רווח: עד כאן אני כבר לא יודע.

שניאור רווח: דבר אחד אני יכול להגיד לך, שכל השמיטה כולה היא שישים אחוז.

צבי אלון: כמה אחוזים מהאוכלוסייה הזו קונה מהרשתות האלה?

שניאור רווח: מישהו פה יכול לעזור לי?

שניאור רווח: הרוב המוחלט החרדי.

שניאור רווח: מהאוכלוסייה הכללית, להערכתי זה סדר גודל של כעשרה, בציבור.

שניאור רווח: ברגע שהרשתות הללו חסמנו ייבוא מצד אחד, מצד שני כדי לחזק אותם צריך לעשות מאמץ עצום לעבור ולסייע לאותם אוצר בית דין, ותיכף ניגע בקטע הזה, כי אני שומע כבר שתי פגיעות באוצר בית דין בשליפה.

שניאור רווח: מעשר מיליון לתשע מיליון, לשלוש מיליון למכונים שמדריכים אוצר בית דין שתיים וחצי.

שניאור רווח: חבר הכנסת ריבלין, שמעתי פה שני נתונים שמאוד הבהילו אותי.

שניאור רווח: אני רוצה להגיד לך צביקה דבר מאוד חשוב שיעזור לך.

שניאור רווח: הטעות שלך בנתונים מאיפה היא הגיעה.

שניאור רווח: בוא תשמע את הנתונים איך הגעת לטעות.

שניאור רווח: אתה שלחת פתקה מי עושה אוצר בית דין.

שניאור רווח: לצערי הגיע אליך עוד דבר.

שניאור רווח: אתה יודע שבשמיטה הזאת היה שינוי מהותי, ועל זה דיבר קודם חבר הכנסת אורון, ואני לא אביע את דעתי האישית, אבל היתה כאן איזו שהיא עמדה במדינת ישראל, שבאו לחקלאים ואמרו להם אל תעשו היתר מכירה, תעשו אוצר בית דין ממלכתי.

שניאור רווח: מבחינתנו כל היושבים כאן זה היתר מכירה מקסימום משודרג.

שניאור רווח: אבל זה היתר מכירה.

שניאור רווח: אותו אי אפשר להגדיר כמגזרי.

שניאור רווח: הוא לא מגזר.

שניאור רווח: הם עשו איזה שהוא אוצר בית דין משודרג,

דוד טל: הרב שניאור, אני רוצה להבין האם אוצר בית דין שאתה מדבר עליו זה כפי בעצם היתר מכירה רגיל של הרבנות שהיה?

שניאור רווח: אוצר בית דין במהותו בא לומר דבר אחד, ידידי החקלאי, עשה אך ורק את המלאכות המותרות, אחת.

שניאור רווח: שתיים, אתה יש לך הגבלה הלכתית לאוכלה ולא לסחורה, אסור לך לשכור.

שניאור רווח: אנחנו כבית הדין נכנסים במקומך, אנחנו פונים לציבור, אומרים רבותיי, אנא מכם, בבקשה מכם, רוצים תוצרת, בבקשה.

שניאור רווח: עלה לי להביא את זה כך וכך וכך, תשלמו כך וכך, אני לוקח את הכסף, הולך לחקלאי ונותן לו.

שניאור רווח: והנה, החקלאות היהודית במיטבה, בהידור היפה ביותר שלה,

דוד טל: כמה החקלאי מפסיד בדרך כתוצאה מכך, הוא לא מפסיד שום דבר?

שניאור רווח: לא אמרתי שלא.

שניאור רווח: על כן ביקשתי מהמדינה רשת בטחון של עשרה מיליון כהערכתי, על כן באתי למדינת ישראל - - -

ראובן ריבלין: אם לא נפגע החקלאי, למה צריך עשרה מיליון?

ראובן ריבלין: יש לנו עכשיו בעיה עקרונית, אם חיים אורון אמר 2.10 לפי שלושים אחוז.

ראובן ריבלין: בא אומר עשרה אחוז שבע מאות מיליון.

ראובן ריבלין: חמישה אחוז, שלוש מאות חמישים מליון.

ראובן ריבלין: אם שלוש מאות חמישים מליון מה עושה תשעה מיליון?

ראובן ריבלין: זה שימוש בשמיטה לתת כסף,

שניאור רווח: אני רוצה להסביר לחברי הכנסת מה הנקודות הבעייתיות, אני רוצה להסביר דבר מהותי.

שניאור רווח: חקלאי, ברגע שחקלאי נכנס לאוצר בית דין, אומרת התורה כרמך לא תזמור.

שניאור רווח: אי אפשר לזמור, זומרים לפני כן.

שניאור רווח: זמרת לפני כן, הרגת עשרה אחוז מהיבול.

שניאור רווח: שתיים, אתה מוגבל בדילולים.

שניאור רווח: אתה חייב לדלל פחות, מבחינה הלכתית קיבלת פרי קטן, בעשירית מחיר.

שניאור רווח: ההערכה שאני הערכתי למשרד החקלאות כבעל ניסיון של שמיטה שלישית שההפסד לחברי אוצר בית דין הוא כעשרים אחוז הפסד לחקלאי שנכנס למסגרת אוצר בית דין, כי בית הדין איננו ספונסר.

שניאור רווח: בית הדין דבר אחד הוא, לוקח מהחקלאי, מקבל, מעביר לציבור, גובה מהציבור, מחזיר לחקלאי.

שניאור רווח: אם בית הדין הביא תוצרת של קילו, מקבל על קילו.

שניאור רווח: הביא מאה קילו, מקבל על מאה קילו.

שניאור רווח: כיוון שהערכתי מראש שההפסד הוא כעשרים אחוז, הסברתי מציאותי מהעלויות, רבותיי, החקלאי מקבל עלויות בלבד פלוס שכר טרחה.

שניאור רווח: בהיתר מכירה, אם זמרת בזמן לא הפסדת את העשרים אחוז.

שניאור רווח: כלומר היתר מכירה מהותו, בעצם כשאתה נמצא בהיתר מכירה הוא זומר כרגיל כמו כל שנה, אין לו בעיה.

שניאור רווח: כי כניסה למסגרת אוצר בית דין מצד אחד חיזקנו את החקלאות היהודית, מצד שני עצרנו, כמעט טוטאלית את הייבוא, ואנחנו ראשי הלוחמים בנושא לא להביא ייבוא של פירות.

שניאור רווח: חיזקנו מאוד את החקלאים.

שניאור רווח: יש לי בעיה אחת, ואיתה פניתי לשר החקלאות ולשר הדתות ואמרתי רבותיי, מניסיון שלי, מדבר לפחות באוצר בית דין שלי לבד על הזמנות של רשתות הגדולות, לתת רשתות החרדיות שלהם, של עשרים וארבעה אלף טון.

שניאור רווח: צאו ולמדו, עשרים וארבעה אלף טון מדובר על ששים ושבעה עד שבעים מיליון ₪ שאני כאוצר בית דין צריך להתחייב לחקלאי, לוקח ממך, מעביר אליך.

שניאור רווח: ארבעה עשר מיליון.

שניאור רווח: זה רק אני.

שניאור רווח: ואני מקבל את הבשורה שזה עשרה מיליון, וכעת אני שומע מצביקה אלון שזה יורד לתשע.

שניאור רווח: ואנחנו כולנו לוחמים למען מה, למען החקלאים של ארץ ישראל שיעשו את האוצר בית דין אמיתי.

חיים אורון: מבחינתי היתר שמיטה הוא מספיק.

חיים אורון: מה אתה רוצה ממני?

חיים אורון: אתה רוצה יותר, תשלם.

חיים אורון: מה אתם רוצים ממני?

חיים אורון: אני כמדינה רוצה - - -

שניאור רווח: ומי ישלם לחקלאים שלך?

שניאור רווח: הרי החקלאים שלך נזרקים מהרשת בגלל זה.

חיים אורון: אתם זורקים אותם מהרשת?

שניאור רווח: לא, בתת הרשת החרדית אני מדבר.

חיים אורון: קח חקלאי בנגב, תאמין לי שהוא לא יודע את ההבדל בין שמיטה ולא שמיטה.

שניאור רווח: לסיום, ביקשנו אחד רשת בטחון, ואגב אני מבקש בוועדה הזאת, ואני מבקש שכולם ישמעו את בקשתי, כי אני פועל רק למען החקלאים, ואם זה רצונכם תעזרו לי ותסייעו לי.

שניאור רווח: הכסף הזה איננו מיועד לחקלאים.

שניאור רווח: הכסף הזה מבחינתי שיחזור לאוצר באם אוצר בית הדין יצליח לגבות את כל שלו ולהעביר לחקלאים.

שניאור רווח: אני מבקש שזה יוגדר.

שניאור רווח: במידה ותהיה תקלה ותהיה רשת בטחון אז לתת לחקלאים.

ראובן ריבלין: רשת בטחון של עשרה מיליון, אחד עשרה מיליון, היא רשת בטחון מספיקה?

שניאור רווח: לא מספיקה.

שניאור רווח: הלוואי ויהיה לי עשרים מיליון.

דוד טל: איך פותרים את הבעיה?

שניאור רווח: לא יודע.

שניאור רווח: אבל פה הסתבכנו יותר, כי פה נכנס מה שרצה חבר הכנסת סמולינסקי לשמוע.

שניאור רווח: קרה לנו מצב מדהים השנה, שבעצם מה שאמרת לכללי, לכלל הציבור היה היתר מכירה, כאן הרבנות הראשית שינתה איזו שהיא פאזה מסויימת ופנתה לחקלאים ואמרה להם אתם יודעים, במקום היתר מכירה תעשו אוצר בית דין.

שניאור רווח: אני לא נכנס לעניין ההלכתי, טוב, לא טוב.

שניאור רווח: אני ודאי יש לי את ההשקפה שלי.

שניאור רווח: אבל אני אומר דבר אחד, ברגע שזה הפך להיות כלל ארצי צריך לשים פה מבט, כמובן מבחינה חקלאית, לשמור על החקלאי, ואת זה אני אומר לכולם.

שניאור רווח: כי ברגע שהקו-אופ אומר לא מכניס, רק היתר מכירה, יצטרכו ודאי לדאוג לחקלאים לדברים האלה.

שניאור רווח: ואז אנחנו לוחמים יום יום לדאוג להם.

שניאור רווח: הנקודה שלי היא אחרת, שאי אפשר להכניס את האוצר בית דין הכללי הזה, שגדולי ישראל השבוע דיברו איתי דברים חריפים מאוד בעניין הזה, אבל את אותו אוצר בית דין של הרבנות הראשית, עם כל המגבלות הבעייתיות שלו, לבוא ולהגיד שהוא הופך להיות חלק מהמסכן וכבשת הרש של התשעה מיליון כשהוא בעצם פתאום מדבר על כלל ישראל, הוא לא מגזרי.

דוד טל: מי פוסק את זה?

שניאור רווח: זה מגזרי, אנחנו ביקשנו כסף לאוצר בית דין מגזרי.

שניאור רווח: אנחנו ביקשנו כסף לאוצר בית דין שמוגבל בסחורה.

דוד טל: תודה רבה לרב שניאור.

דוד טל: הרב גפני, יש לך מה להוסיף?

משה גפני: אדוני היושב ראש, בניגוד לרושם שנוצר פה, שבעיקר יצר אותו חברי חבר הכנסת אורון, תמונת המצב היא לא כזאת.

משה גפני: הלוואי והוא היה צודק.

משה גפני: זה פשוט לא נכון.

משה גפני: אין שום שינוי, דרסטי בכל מקרה, בין מה שהיה בשמיטה הקודמת, אותו דיון, עם אותן צעקות, השמיטה הקודמת והיה לפני שתי שמיטות אותו דבר.

משה גפני: נכון שבמשך שבע שנים מהשמיטה הקודמת הציבור ששומר שמיטה הוא גדול יותר.

משה גפני: זאת אומרת אתה לא תוכל לחייב אדם ששומר שמיטה כהלכתה לבוא אל הרשת שבה הוא קונה את הפירות ואת הירקות, להגיד לו תקנה על פי היתר מכירה.

משה גפני: הוא לא יקנה.

משה גפני: הוא גם ירעב ללחם, אין בעיה.

משה גפני: המציאות הזאת להכריח את הציבור, שהוא יותר גדול במידה מסויימת מהשמיטה הקודמת, להכריח אותו לקנות מהיתר המכירה, הוא לא יקנה, ולא פתרת את הבעיה של החקלאים.

משה גפני: מה שקרה הפעם, קרה דבר יותר חמור מבחינתי.

משה גפני: הקציבו כסף להיתר המכירה.

משה גפני: שלא היה בפעם הקודמת.

משה גפני: והקצבת הכסף להיתר המכירה בעצם משרתת את חיים אורון, לא אותי.

משה גפני: אני מתנצל בפני הרב רווח, אני לא אוהב הגדרות כאלה שאוצר בית דין אם הוא נעשה כהלכתו הוא היתר המכירה, אני לא אוהב את המינוחים האלה.

משה גפני: יש מינוחים שלדעתי הם הלכתיים מובהקים, ויש מינוחים שהם מינוחים שונים לחלוטין, וצריך לדעת להקפיד על העניין הזה.

משה גפני: אי לכך ובהתאם לזאת, אני אומר דבר נורא פשוט, מכל הרושם שנוצר כאן, אם אפשר להגיע לפתרון הלכתי, ואפשר בחלק גדול מהמקרים להגיע לפתרון הלכתי שיהיה מקובל גם עליי, אני כאיש פשוט חרדי, שמשתדל לשמור שמיטה, ואני הולך לקנות פירות וירקות בחנות שבה אני הולך לקנות, שיהיה לי שם את הפירות והירקות שאני יכול לקנות אותם על פי ההלכה, לא על פי היתר מכירה.

דוד טל: אני רוצה שיהיה מקובל גם על ריבלין וגם על אורון.

משה גפני: אין בעיה, שריבלין יקנה מה שהוא רוצה, אבל אני לא אקנה, אל תסבסד אותי, אני בשמיטה משלם יותר.

ראובן ריבלין: אני לא בקיא בזה, אני רק רוצה שלביתי ייכנס פרי או ירק שהוא כשר למהדרין מבחינת השמיטה.

ראובן ריבלין: אז אתה רוצה לומר שריבלין יעשה מה שהוא רוצה?

משה גפני: חס וחלילה, אני לא מדבר עליו ואני לא מדבר עליי.

משה גפני: אני מדבר כאן רק כצרכנים.

ראובן ריבלין: אני צרכן שרוצה לשמור.

ראובן ריבלין: למי אני אשמע?

משה גפני: אתה יודע, תאמין לי, יותר טוב ממני.

חיים אורון: גפני, למה שאתה אומר יש לי פתרון נורא פשוט, שהוועדה פה תאמר שעל פי המפרט שהיא קיבלה יש עלייה מסויימת בצריכה ולכן היא אומרת למשרד החקלאות אתם בשנת 2007-2008 לא תתנו היתרי ייבוא אלא כמו שב-2000 פלוס עשרה אחוז.

חיים אורון: זה הכל.

חיים אורון: אין היתרי ייבוא יותר מאשר עשרה אחוז מלפני שנה, ומבחינתי נגמר הדיון.

חיים אורון: בהחלטת הכנסת.

חיים אורון: זה הכל.

חיים אורון: עשרה אחוז מלפני שנה.

חיים אורון: זה בסדר?

משה גפני: אדוני היושב ראש, אנחנו לא יכולים לקבל שום החלטה שסופה יהיה, התפקיד של משרד החקלאות, של צבי אלון, שהוא אחראי על העניין הזה, התפקיד הוא לדאוג שהחקלאים ייפגעו באופן הכי פחות האפשרי, באופן הכי מזערי, ושהצרכנים במדינת ישראל יקבלו על פי השקפת עולמם, בגלל שאחרת לא יעזור שום דבר, שיוכלו לקנות את הפירות והירקות בשנת השמיטה כמו שצריך.

משה גפני: לבוא פה, באופן כזה מאוד לא רציני, בניגוד לחברי הכנסת הנכבדים, שהם אנשים רציניים ובכל הדיונים האחרים בוועדת הכספים הם מדברים ברצינות על כל נושא עם נתונים מדוייקים, לבוא ולהתחיל לדון על אחוזים, צריך לבדוק מקצועי, כמה צרכנים רוצים כך וכמה אחרת.

גרשון שליסל: אני חושב שחבר הכנסת הרב גפני לא שומר שמיטה, מי ששומר שמיטה זה החקלאים.

גרשון שליסל: אתה אוכל פירות אולי, אתה מתעסק בגסטרונומיה אבל אתה לא שומר שמיטה.

גרשון שליסל: הערה ראשונה.

גרשון שליסל: הערה שנייה, אני באמת חושב הבעייה האמיתית שעלה ג'ומס זה לא בעיית הפירות עם אוצר בית דין.

גרשון שליסל: זו בכלל לא הבעיה.

גרשון שליסל: הבעיה היא הירקות.

גרשון שליסל: בירקות אין אוצר בית דין.

גרשון שליסל: בירקות יש אך ורק פתרון אחד, היתר מכירה.

גרשון שליסל: אם רשת מסויימת בירושלים אומרת שהיא לא מכניסה היתר מכירה ולא נותנת כשרות לפירות שם, היא יכולה לכתוב על המדף אוצר בית דין, למהדרין, כל דבר שתכתוב הרשת מקובל עליי.

גרשון שליסל: אבל לא יכול להיות מצב, שרשת שלמה בירושלים, עיר ואם בישראל, תגיד אני לא אתן כשרות לשום מוצר ברשת אם תיכנס עגבניה אחת מהיתר מכירה.

גרשון שליסל: על הנושא הזה אני אומר כחקלאי תהיה מלחמה.

גרשון שליסל: בצורה הכי ברורה.

גרשון שליסל: אנחנו נצא לרחובות, נהפוך את העולם.

גרשון שליסל: וזה צריך להבין.

גרשון שליסל: הירקות זאת הבעיה שלנו.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו אומרים שאוצר בית דין גדל זה בסדר גמור, אם יודעים שרוצים לסמוך על אוצר בית דין זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני לא מקבל פה את ההגדרה שאם הרבנות הראשית עושה אוצר בית דין זה פסול ואם הרב יעקב עושה, אז אם אנחנו חושבים שאוצר בית דין גדל אז ממילא חייב להיות חד חד ערכית אותו יחס שהייבוא קטן.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות ששני האלמנטים האלה גדלים.

ניסן סלומינסקי: אחד סותר את השני, כמו שהרב רווח אמר.

ניסן סלומינסקי: כלומר לא יכול להיות שאנחנו נאשר שני סעיפים שסותרים אחד את השני, גידול עצום באוצר בית דין וגידול עצום בייבוא.

ניסן סלומינסקי: אז אם אוצר בית דין זה בסדר צריכים לא לתמוך בנושא של הייבוא.

ניסן סלומינסקי: זו נקודה אחת.

ניסן סלומינסקי: נקודה שנייה, לגבי אוצר בית דין, אני אומר שוב, באמת יבורכו כל אלה שסומכים על זה, אסור לתת מה שנקרא בטחון לרשת.

ניסן סלומינסקי: זה צריך ללכת, חקלאי נתן נניח איקס קילו, יקבל לפי הפרמטר של הקילו שהוא נתן.

ניסן סלומינסקי: לא נותנים למשהו ערטילאי שאתה לא יודע.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שאני מכיר את ההלכה, הרב רווח, רק אם הוא נותן יותר קילו אז הוא עובד יותר אז הוא מקבל שכר עבודה יותר.

ניסן סלומינסקי: זה הסעיף השני, שצריכים לתת לפי תכל'ס מה שהוא עושה.

ניסן סלומינסקי: הדבר השלישי, אני חוזר עוד פעם לנושא עכשיו של היתר המכירה.

ניסן סלומינסקי: היתר המכירה מיוסד על ידי גדולי הדור וכו', מי שכן רוצה להסתמך על זה, ואני מבין שלגבי הירקות אין לנו ברירה, נצטרך להחליט בין ייבוא לבין היתר המכירה, לא יכול להיות מצב שרשתות או אנשים יגידו שאנחנו פוסלים מכל וכל את ההיתר מכירה ולכן לא נכניס שום דבר ואנשים לא יהיו להם ירקות, או יאנסו את כולם לייבא, ואנחנו יודעים הרי מה עושים, יתחילו לייבא מעזה, יתחילו לשבור את כל ענף החקלאות, את כל הבסיס שעליו אנחנו בונים.

ניסן סלומינסקי: כלומר יהיה מצב, לא יכול להיות שאנחנו כמדינה נלך למוטט את החקלאים ונעודד, איך אומרים, אני אפילו לא רוצה להגיד את אוייבינו אבל זה מה שקורה.

יעקב כהן: כבוד החברים, אני חושב שהוויכוח הזה הוא מני שנות דור ודור, ואין חדש בוויכוחים האלה, זה כבר דורות, שאל אביך ויגד לך, כולם ידעו מהוויכוחים, אם אחד הסתמך על היתר מכירה, היו כאלה שהסתמכו, בכל אופן רבותיי הויכוח הזה הוא ויכוח ישן, תמיד היו כאלה שהסתמכו על היתר מכירה, אבל היה קהל שלא הסתמך על זה, ולצערנו, לשמחתנו, בכל אופן המצב הוא שהקהל שלא מסתמך על היתר מכירה גדל.

יעקב כהן: יש לי בן שיש לו צרכניה,סופר, והוא קנה במקרה סטוק, הכניסו בשמיטה הקודמת סטוק של בקבוקי יין עם היתר מכירה.

יעקב כהן: הביאו לו סטוק של היתר מכירה.

יעקב כהן: אני חושב שכבר עברו שש שנים, חמש שנים מאז, יש לו חמישים וחמישה ארגזים נשאר לו יין, זה מתיישן.

יעקב כהן: היתר מכירה.

יעקב כהן: עכשיו מה קרה, הוא בהתחלה, אני רוצה להגיד לכם, הוא שם שלט, זה הגיע לו בטעות, הוא שם שלט שזה מהיתר מכירה.

יעקב כהן: העיקר היה שיהודים שלא ראו את השלט לקחו את הבקבוק בטעות, ובאמצע סעודת שבת הם שמו לב שיש להם כאן יין עם היתר מכירה.

יעקב כהן: הם התחילו לעשות לו בעיות והוא הוריד אותם מהמדפים.

יעקב כהן: עכשיו מי שרוצה יכול לקנות את זה, זה ישן וזה שווה יותר.

יעקב כהן: אני רוצה לומר, שמענו מניסן שאומר שלא יכול להיות שיהיה צרכנייה שלא יהיה היתר מכירה.

יעקב כהן: אז יש כאלה שלא רוצים היתר מכירה, על הפירות, הירקות, היין, אותה הסיבה.

יעקב כהן: כי יש אדם שאומר שאני לא רוצה כיוון שבטעות יש כאלה שלוקחים היתר מכירה, זה מפריע להם לעסק.

יעקב כהן: בכל אופן אני לא אגיד סופר בתל אביב שלא יהיה היתר מכירה, אבל יש באזורים שקונים בהם חרדים.

צבי אלון: ברחביה אפשר היתר מכירה?

חיים אורון: הם לא עונים לך על השאלה.

חיים אורון: כבוד השר, יש החלטה שירושלים איננה היתר מכירה.

משה גפני: גם בשמיטה הקודמת אמרו את זה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לפנות, כי אנחנו כבר צריכים לקבל חלק מהכספים, כי אנחנו הפכנו להיות לישיבה שדנה בדיני שמיטה.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לחזור למסלול, שני משפטים.

ראובן ריבלין: לבקשה של ועדת הכספים לוועדת המשנה לאשר מאה ושלושה מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזהיר את השר ולומר לו שאנחנו נקבל את עמדתו, יחד עם זה מה שהתברר לנו שבכל מה שקשור לאוצר בית דין זה דבר שהוא במחלוקת.

ראובן ריבלין: היתר מכירה הוא בכלל דבר שאנחנו לא יכולים לצפות אותו.

ראובן ריבלין: מדובר פה ברשת בטחון, שאם אנחנו באמת רוצים לבנות אותה היא מצריכה מאות מליונים.

ראובן ריבלין: אני לא אומר מיליארדים, אני אומר מאות מיליונים.

ראובן ריבלין: זה יכול להיות מאתיים מליון, זה יכול להיות שלוש מאות מיליון.

ראובן ריבלין: זאת אומרת ההבדל בין עשרה מיליון לתשעה מיליון או בין תשעה מיליון לארבעה עשר מיליון הוא לא משמעותי.

ראובן ריבלין: לא כך ולא כך יש רשת בטחון.

ראובן ריבלין: ולכן אני חושב שהכסף הזה קיבל כותרת אבל הייעוד שלו לא מיני ולא מקצתי.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע לך, קודם כל אנחנו נאשר כל מה שאתה מבקש על מנת לקיים את הדברים שאתם בממשלה החלטתם.

ראובן ריבלין: אבל יחד עם זה אנחנו רוצים להפנות את תשומת לבכם, כאנשים שהם עוסקים לפחות בדיני שמיטה, שכל הבקשות אין להן אפילו קצה של אותם דברים שהם צריכים לפתור.

ראובן ריבלין: והם רק כותרת.

ראובן ריבלין: אם למשל אני צריך בשביל ביטוח מאתיים או שלוש מאות מיליון ואתה נותן לי שבעה מיליון זה בשביל להבטיח את המשכורת שלי.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: לסיום אני רוצה להפנות שאלה לאוצר, אתם יודעים בכמה מדובר, רשת בטחון, יש לכם איזה אומדן, הערכות?

דוד טל: כאן נאמר לנו שהממשלה אישרה רשת בטחון לאוצר בית דין שישה מיליון.

ראובן ריבלין: הוא אומר שניים פסיק אחד מיליארד.

ראובן ריבלין: חיים אורון נתן הנחה, אמר רק שנים עשר אחוז, זה שבע מאות מיליון,

שניאור רווח: שלוש הערות.

שניאור רווח: הערה ראשונה, דעו לכם שציבור חילוני גדול מטבע הדברים קונה ברשתות חילוניות שהן גדלו מטבען, משמיטה קודמת הן לא היו, עכשיו הן מאה.

שניאור רווח: תבינו את זה לבד.

שניאור רווח: שתיים, הנושא של הייבוא, אל תיבהלו, שלא יכניסו לכם שום דמיונות, אני, זו שמיטה שלישית, לא ראשונה, ושאף אחד לא יספר סיפורים.

שניאור רווח: פירות כמעט ואין ייבוא.

שניאור רווח: ירקות, תהיו רגועים, חוץ מהירקות הקשים, כשנגמר האיסום ונגמר הנוכרי ואין אפשרויות הערבה הדרומית, משרד החקלאות לא מאפשר אף ייבוא, זניח מאוד, אל תאשר צביקה, יש מספיק נוכרי.

שניאור רווח: הערה שלישית לגבי רשת בטחון, ידוע ידעתי שאין אפשרות לתת רשת בטחון מוחלט.

שניאור רווח: לכן ביקשנו את מה שכן איפשרו.

שניאור רווח: איפשרו עשר, יהיו ברוכים.

שניאור רווח: זה הכל.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותיי, הישיבה נעולה.