ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 272, 2007-08-15 10:30

משה שרוני: בוקר טוב לכולנו, אני פותח את הישיבה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה שרוני: הנושא: הצעה לסדר היום (דיון מהיר): סכנת סגירה לעשרות משפחתונים בעיר סכנין, של חבר הכנסת חנא סוייד.

משה שרוני: בנוסף, הצעה לסדר היום (דיון מהיר): החלטת משרדי הרווחה והתמ"ת לסגור את המשפחתונים בטייבה, של חבר הכנסת אחמד טיבי.

משה שרוני: קיימנו דיון ראשון וזה הדיון השני, בבקשה.

משה שרוני: אדוני.

חנא סוייד: בוקר טוב לכולם, תודה ליושב ראש על קיום הישיבה הזאת בזמן הפגרה.

וילמה מאור: חשבנו שהמנכ"לים יגיעו.

משה שרוני: הפגרה זה רק במליאה.

משה שרוני: תמיד מודיעים שכל חברי הכנסת בחופש, במקום להגיד שהוועדות פועלות.

חנא סוייד: חברי הכנסת התייצבו, כמובן.

חנא סוייד: אני רוצה להתחיל מהנקודה שבה סיימנו את הישיבה הקודמת שבה דנו בעניין הזה.

חנא סוייד: כפי שאמר היושב ראש בפתיחה, אכן קיימת סכנה ויש דיבור על סגירת משפחתונים, גם בסכנין וגם בעיר טייבה, בגלל סיבות שונות.

חנא סוייד: התברר בדיון שהיה בישיבה הקודמת, שיש מגמה להפריט את השירות הזה – את שירות המשפחתונים – לפי תנאי מכרז בעייתיים לחלוטין, מבחינת היקף החברות שיכולות לגשת למכרז ומבחינת התנאים האחרים שנמצאים בגוף המכרז עצמו.

חנא סוייד: מדובר שם על חברות שיכולות לגשת למכרז ההפרטה של המשפחתונים, שיש להן 1500 ילד, לדוגמא משהו כמו 300 משפחתונים, וניסיון של 36 חודשים בניהול משפחתונים קודם.

חנא סוייד: תנאים כאלה ומפעילים כאלה - אמרנו כבר בישיבה הקודמת - אי אפשר למצוא בישובים הערביים.

חנא סוייד: אני מניח, ועלה כאן, שיש שניים שלושה גופים במדינה שאולי אכן כן יכולים להתמודד עם התנאים האלה – נעמ”ת וויצ”ו והחברה למתנ”סים – אבל לא יותר מזה.

חנא סוייד: זה בעייתי לגבי הישובים הערביים.

חנא סוייד: העלינו את הדרישה שצריך לשמור את המצב כפי שהוא בישובים הערבים.

חנא סוייד: המשפחתונים הקטנים שהוקמו במשך שנים בעמל רב ובהשקעה גדולה, גם של הרשויות המקומיות וגם של מפעילות ומפעילי המשפחתונים, לא יכולים לרדת לטמיון בגלל איזושהי החלטה בנקודת זמן מסוימת, שהולכים להפרטה.

חנא סוייד: זה לא יכול להיות.

חנא סוייד: אנשים השקיעו הרבה עבור הכשרות, התאימו בתים, הרשות המקומית התארגנה לצורך העניין הזה ולא יכול להיות שבמחי יד וברגע מסוים מחליטים שאת הכול מוחקים ומבטלים.

חנא סוייד: לכן, הדרישה חד משמעית: אי אפשר לעבור לסדר היום על החלטה כזו, צריך לשמור על מה שקיים ולחשוב לגבי העתיד.

חנא סוייד: כאשר הדרישה גם לגבי העתיד היא נגד ההפרטה, אם מדובר בהפרטה בקווים הכללים שדיברתי עליהם וכפי שאנחנו יודעים אותם.

חנא סוייד: נאמר בישיבה הקודמת - ואני באמת רוצה להעלות את העניין הזה, ואני רוצה שנשמע תשובות חד משמעיות - נאמר שהטענה העיקרית והסיבה למעבר להפרטה זה אופן התשלום ממשרד התמ”ת למפעילי המשפחתונים.

חנא סוייד: זה, כמובן, בא על רקע המצוקה של הרשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: כרגע יש בעיות.

חנא סוייד: נכון, לא בכל הרשויות המקומיות אבל בחלק מהן כן.

חנא סוייד: אני לא חושב שזו סיבה מספקת בגלל משבר רגעי לבוא ולשנות באופן מהותי ורדיקלי את ההסדר שהיה קודם, שמשלמים למשפחתונים דרך הרשויות המקומיות.

חנא סוייד: הבנתי גם שמשרד הרווחה בכלל אין לו בעיה עם העניין הזה ואני רוצה באמת לשמוע מהנציגים של משרד הרווחה כאן, האם באמת אין להם בעיה.

חנא סוייד: ואם למשרד הרווחה אין בעיה להעביר תשלומים ישירות למשפחתונים, אז למה לתמ”ת יש?

חנא סוייד: מה זה, יש פה שתי מערכות משפטיות?

חנא סוייד: שני הסדרים משקיים או שני משרדי אוצר?

חנא סוייד: מה הבעיה כאן?

משה שרוני: הבעיה המרכזית זה ניהול לא תקין במועצות העיר, זו הבעיה ולא משהו אחר.

חנא סוייד: בסדר.

משה שרוני: איך פותרים את זה?

משה שרוני: נשבור את הראש.

חנא סוייד: נכון.

חנא סוייד: אז אם משרד הפנים, נגיד, טוען שהוא עושה עכשו מינוי של ועדות קרואות ושהן אמורות לנהל באופן תקין – יש הרבה מועצות עם תכניות הבראה שהן אכן באותו תהליך של הבראה – אז המצב הזה, המצוקה הזו, היא מצוקה חולפת ואי אפשר להיתקע בה ולהגיד: בגלל המצוקה הרגעית הזו אנחנו נשנה את כל סדרי הרשויות.

משה שרוני: מאה אחוז.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה להוסיף משהו?

אחמד טיבי: מאז שדיברנו בישיבה הקודמת, אדוני, על החלטה לסגור את המשפחתונים בטייבה, נדמה לי שחלו התפתחויות מסוימות.

אחמד טיבי: אתם גם הייתם בטייבה.

משה שרוני: הגיעו לעמק השווה?

אחמד טיבי: עדיין לא.

משה שרוני: עדיין לא?

אחמד טיבי: תכף, בוא, אני בכוונה רוצה שהם יגידו מה הם סיכמו.

משה שרוני: בסדר, אין בעיה.

אחמד טיבי: אבל, מאז הוויכוח עבר לנושא ההפרטה, גם בטייבה וגם בסכנין ובכלל הישובים.

אחמד טיבי: יש בעיה עם נושא ההפרטה – חבר הכנסת סוויד הסביר את הבעייתיות – גם את עיקרון ההפרטה בקשר למשפחתונים - - -

משה שרוני: אבל זה לא פתרון.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: וגם התנאים במכרז מכוונים לקבוצה מסוימת ומדירים קבוצה אחרת.

אחמד טיבי: לכן אנחנו רוצים לשמוע, אדוני היושב הראש, הצעה אחרת.

משה שרוני: לי יש הצעה של כמה הפרטות.

משה שרוני: נפריט את הממשלה ואת משרד האוצר.

אחמד טיבי: ידעתי שתגיד את זה.

משה שרוני: נקבל כסף ישר מבנק ישראל.

חנא סוייד: מבתי סוהר.

משה שרוני: בתי סוהר לא אכפת לי.

משה שרוני: תאמין לי שאם נפריט אותם יהיה סדר.

משה שרוני: כן, תמ"ת, בבקשה.

תמר אלמוג: אז ברשותכם, אני אתייחס בראשית דבריי לסיכום הדברים לגבי טייבה ואחר כך לסוגיה של ההפרטה שעלתה כאן.

תמר אלמוג: טייבה - התקיים דיון אתמול אצל הממונה בפועל – ועדה קרואה.

אחמד טיבי: מנהל הכלא.

תמר אלמוג: כן.

משה שרוני: זה לא חשוב מה היה לפני זה.

אחמד טיבי: הוא כל החיים יהיה מנהל הכלא.

משה שרוני: טיבי, בוא לא ניכנס לזה.

משה שרוני: באמת.

תמר אלמוג: המשבר בטייבה היה משבר חריף מאד, גם על רקע הבעיות הפוליטיות המקומיות וגם, כמובן, על רקע המשבר הכלכלי, וזה יצר מצב שבו הרכזת שעסקה שם בנושא המשפחתונים לא יכלה למלא את תפקידה במשך תקופה ארוכה.

תמר אלמוג: הווה אומר המשרד – משרד התמ"ת – העביר מידי חודש בחודשו מימון לרכזת כדי שתפקח על המטפלות, תלווה אותן מקצועית, תבקר אותן, תטפל בשאלונים ותעביר אותם למשרדים השונים כדי שהמטפלות יקבלו כסף ממשרדי הממשלה, גם התמ”ת וגם הרווחה.

תמר אלמוג: המטפלות נשארו ללא תשלום, ללא פיקוח, ללא בקרה והיו שם מלחמות עולם.

תמר אלמוג: הודענו לראש העיר לפני שפוזרה מועצת העיר שבתנאים האלה לא נוכל לפתוח את המשפחתונים באחד בספטמבר הקרוב.

תמר אלמוג: בין לבין קרו דברים.

תמר אלמוג: כמו שציינתי, מונתה ועדה קרואה ואתמול קיימנו ישיבה יחד עם נציגי משרד הרווחה – ורד נמצאת כאן, היתה אתי – וסוכם כדלהלן: הרשות תפרסם מיידית מכרז חירום לרכזת חדשה שתענה על הקריטריונים והדרישות המקצועיות שהמשרד קבע.

תמר אלמוג: הרכזת הקיימת תעשה אתה חפיפה עד לכניסתה של הרכזת החדשה, המשפחתונים ייפתחו כרגיל באחד בספטמבר.

תמר אלמוג: כדי שיהיה לנו מעקב מסודר תתקיים ועדת היגוי יישובית של כל הגורמים המוסמכים והשותפים בוועדה מדי חודש בחודשו, ולקראת אמצע נובמבר 2007 אנחנו ונציגת משרד הרווחה נגיע לעיר ונשמע איך מתנהל השירות.

תמר אלמוג: אם הכל לשביעות רצוננו, הם יוכלו להמשיך ולהפעיל את השירות עד סוף שנת הלימודים.

תמר אלמוג: היה ולא יוכלו ולא יהיו מסוגלים, אנחנו לא רוצים להגיע למצב שבאחד בינואר נגיד למטפלות: אין לכן עבודה, נגיד לאמהות עובדות: גם אתן אל תעבדו כי אתן עכשיו צריכות לקחת את הילדים ולטפל בהם, ונגיד לילדים בסיכון: תחזרו הביתה לסכנה שיש לכם בבית.

אחמד טיבי: מה תעשו במקרה כזה?

תמר אלמוג: טייבה היא בדיוק המשל לדבר שהלכנו אליו בצורה מאוד מסודרות וזה לא משהו רגעי.

תמר אלמוג: אנחנו במשרד מתכננים את התכנית הזו במשך חמש שנים, כדי שבמקרה שיהיה לנו מקרה כמו טייבה, יהיה לנו מענה לשירות הזה באמצעות זכיין חיצוני.

תמר אלמוג: הנושא הזה לא נעשה במחי יד, לא מדובר באיזשהו משבר רגעי, מדובר במשבר מתמשך.

תמר אלמוג: יש לנו רשויות שכבר ארבע, חמש או שש שנים נמצאות במשברים האלה ולא מרימות ראש, מה שנקרא.

תמר אלמוג: עשינו את זה במהלך מסודר עם נציגי השלטון המקומי ונציגי לשכות ושירותים חברתיים.

תמר אלמוג: יושב פה פיני קבלו והוא יכול להעיד על כך.

תמר אלמוג: מנכ"ל המשרד הקודם, רענן דינור, הקים לפני שלוש שנים צוות שבו אני חברה, יחד עם נציגי השלטון המקומי, פתחי יונס שיושב כאן, אסא בן יוסף מעיריית חולון ודוידי מעיריית בני-ברק.

תמר אלמוג: יחד עם הצוות הזה אמרנו: לא נעשה רפורמה רחבה, נעשה רפורמה ונעשה את ההפרטה איפה שלא תהיה לנו ברירה.

תמר אלמוג: הן בגלל אי תפקוד כלכלי של הרשות והן בגלל אי תפקוד אחר - ואני יכולה למנות את האי תפקוד האחר.

תמר אלמוג: רשויות, דווקא לצערי במגזר הערבי, ואני חייבת להגיד את זה פה על השולחן, עושות ניצול ציני, פוליטי, במערך של המשפחתונים ביישובים - ואני יכולה לתת דוגמאות.

אחמד טיבי: אגב, לפעמים את צודקת.

אחמד טיבי: זה נכון.

תמר אלמוג: אני אחראית על כל מילה שאני אומרת כאן.

תמר אלמוג: מה הכוונה?

תמר אלמוג: אם עכשיו אני מאשרת לפתוח עוד עשרה משפחתונים ביישוב, מתחילות מניפולציה ופעילות פוליטית על הרכזת: איזה מועמדות תהיינה כשירות, לא לפי הכישורים המקצועיים והאחרים שלהן, אלא לפי לאיזו חמולה שייכות המטפלות.

חנא סוייד: גם כשרוצים למנות מנכ"ל של האוצר זה קורה.

חנא סוייד: אמנם בדרכים אחרות, אבל זה קורה.

משה שרוני: רבותיי, בואו לא נכנס לזה.

משה שרוני: אנחנו יודעים, מה שנקרא.

חנא סוייד: נו בסדר.

חנא סוייד: אנחנו יודעים איזה מפלגות.

חנא סוייד: השאלה המרכזית נשאלת אם אנחנו יכולים לתת מענה לילדים האלה, או שנעסוק בפוליטיקה וכל זה.

חנא סוייד: אנחנו בעד לתת שירות לתת לילד, נקודה.

חנא סוייד: ולא מעניין אל"ף, בי"ת או גימ"ל.

חנא סוייד: זה הכל.

חנא סוייד: בבקשה.

תמר אלמוג: הדברים האלה מפריעים לאנשי המקצוע לתפקד לפי מנהל תקין.

תמר אלמוג: יש ועדת היגוי שמלווה בכל יישוב את מערך המשפחתונים.

תמר אלמוג: היא אמורה לעשות את כל הפעולות האלה.

תמר אלמוג: לאשר מועמדות, לאשר פתיחת משפחתונים, לסגור משפחתונים, וברגע שלפעמים רכזת שנבחרה ביישוב עושה את הפעולה הזאת, היא עלולה למצוא את עצמה מפוטרת על ידי ראש הרשות או מנהל המחלקה, תלוי מול מי היא פעלה או נגד איזו חמולה.

תמר אלמוג: זה דבר שלא מאפשר לנו לעבוד בצורה מתוקנת.

תמר אלמוג: אנחנו לא יכולים להשלים עם המצב הזה.

תמר אלמוג: אני, שעובדת בראש התחום הזה, כאחראית על התחום, לא אאשר ולא ארשה.

תמר אלמוג: אני גם אודיע למנכ"ל שלי שלא ניתן יהיה לאשר להמשיך להתנהג בצורה כזו ביישובים כאלה.

משה שרוני: נניח שיש מצב בלתי נסבל עם המנכ"ל והגזבר, את חושבת שנושא ההפרטה באותו יישוב ייתן מענה לגבי הילדים?

תמר אלמוג: כן.

תמר אלמוג: אני אגיד לך אדוני היושב ראש, כולם פוחדים מההפרטה, כנראה שהם לא יודעים על מה מדובר.

תמר אלמוג: בסך הכל מדובר על זה שבמקום שהרשות תפעיל את השירות היא תמנה מטעמה רכזת שאנחנו ממנים, הרכזת תפעל מטעם אותו זכיין, הזכיין יעשה בדיוק את אותה עבודה שהרשות עושה.

תמר אלמוג: אותה רכזת צריכה לעשות את אותן פעולות של בקרה והיגוי מקצועי.

משה שרוני: מי המפקח?

תמר אלמוג: אנחנו מפקחים.

תמר אלמוג: התנאים של המטפלות לא משתנים בכלל, כי השכר של המטפלת זהה גם אם היא שייכת לרשות, גם אם היא שייכת לזכיין.

תמר אלמוג: למה?

תמר אלמוג: השכר שלה מורכב מתעריף הילד למשפחתון.

תמר אלמוג: העלות הזו מגיעה פעם אחת מכספי הורים שמשלמים לה באופן ישיר את חלקם, אם הם מסובסבדים על ידי המדינה, ופעם שנייה על ידי המדינה.

תמר אלמוג: גם זכיין, גם רשות מקומית, אסור לה לעשות שום שימוש בכסף הזה.

תמר אלמוג: אני יכולה לציין, במסגרת הבעיתיות שקיימת, למשל, ביישוב אחד - אם אתם רוצים שאני אנקוב בשמו אני אנקוב - שביקשתי לראות מי מתנגד שאני אשלם באופן ישיר למטפלות.

תמר אלמוג: אמר לי: אני אשלם להם, הכל בסדר.

תמר אלמוג: אמרתי לו: תשלח לי הוכחה שאתה משלם.

תמר אלמוג: שלח לי דוחות – יש לי אותם עד היום במשרד – דוחות של תשלומים למטפלות, לעשרים מטפלות לשלושה חודשים.

תמר אלמוג: מכל תשלום הוא גרע 33%, כלומר: השאיר אותן מול הרשות.

תמר אלמוג: כפר קרע לא רוצה בכלל לשלם את ה-25% שהוא חייב בדין עבור ילדים בסיכון.

תמר אלמוג: הוא אומר: אני עכשיו בתכנית הבראה, המטפלות תסתפקנה בפחות כסף ואני לא מעביר להן.

תמר אלמוג: יש פה מניפולציות שעושות עוול למטפלות.

תמר אלמוג: עכשיו, אני לא שקטה.

תמר אלמוג: כי אם המטפלת לא מרוצה, לא מקבלת את מה שמגיע לה, אני חרדה לשלומם של הילדים – היא לא תיתן טיפול טוב לילדים.

תמר אלמוג: יושב פה גם מנהל המחלקה של סכנין.

תמר אלמוג: גם אצלו פועלים בניגוד לנהלים.

תמר אלמוג: אני עוד לא הודעתי שסכנין בבכלל בהפרטה ואני לא יודעת מאיפה יצא הסיפור, אבל אני יכולה לתת לך דוגמא: למשל, קבענו בנוהל שמטפלת יכולה לקבל במשפחתון שלה עד חמישה ילדים.

תמר אלמוג: היה וכל המשפחתונים ביישוב מלאים ואין שום מקום אחר ויש ילד בסיכון שצריכים לשים אותו איפשהו – לא נשים אותו בבית במצוקה – צריכים לקבל אישור מהמשרד שלי כדי להכניס את הילד השישי.

תמר אלמוג: הגענו ליישוב סכנין והיה לנו "פטה-קומפלי" – פשוט עובדות בשטח – כל משפחתון היה לו ילד שישי.

תמר אלמוג: בלי לשאול אותנו, בלי לבקש, בלי לאשר.

תמר אלמוג: קשה לנו מאוד להתנהל ככה.

אחמד טיבי: לגבי טייבה החלטתם להגדיל את מספר המשפחתונים?

תמר אלמוג: כן.

תמר אלמוג: יש תכנית של הרחבת המשפחתונים, ציינתי את זה גם בישיבה הקודמת, אמרתי שהמדיניות של משרד התמ"ת היא דווקא לחזק את מערך המשפחתונים.

תמר אלמוג: אנחנו עתידים לפתוח 900 משפחתונים, לכן גם יצאנו במכרזים.

תמר אלמוג: אנחנו רוצים גם תחרות, אולי.

אחמד טיבי: לכמה אתם מגדילים בטייבה?

ורד רוטפוגל: ביקשנו את הצרכים מהרשות.

ורד רוטפוגל: הרשות צריכה לספק.

אחמד טיבי: לפי הצרכים, אמרת?

תמר אלמוג: כן, הרשות תגיד אני רוצה 40, אנחנו נבחר 40 מטפלות.

תמר אלמוג: אם לא יהיו להן קליינטים לא עשינו כלום.

תמר אלמוג: אנחנו צריכים צרכים אמיתיים.

תמר אלמוג: אז כל רשות העבירה לנו את הצרכים.

אחמד טיבי: זה מעניין מול המגמה שהיתה לסגור, עכשיו להגדיל.

תמר אלמוג: לא.

תמר אלמוג: המגמה לסגור היתה מסיבות אחרות.

תמר אלמוג: אי תפקוד של הרשות.

תמר אלמוג: אם אין לי רכזת אני, וגם ורד, לא נסכים שיהיו שם ילדים ללא פיקוח וללא בקרה של רכזת.

תמר אלמוג: סליחה.

חנא סוייד: יש לי שאלה.

חנא סוייד: לפי הסידור הזה שהעלית כרגע, המועצה, או הרשות המקומית, היא שתבחר את הרכזת?

תמר אלמוג: נכון.

חנא סוייד: אבל כרגע אמרת שהסיבה העיקרית שאתם עושים את כל השינוי הזה היא שיש מניפוליציות ויש חמולות.

חנא סוייד: זה לא מסתדר לי.

חנא סוייד: פשוט מאוד זה לא מסתדר לי.

תמר אלמוג: לא, אנחנו לא רוצים לבוא - - -

חנא סוייד: זאת אומרת, כאילו להיתלות במשהו, להגיד: זו הסיבה שאנחנו משנים ואחר כך עושים בדיוק אותו הדבר, שזו הטענה שבגללה אתם משנים.

חנא סוייד: אני לא מבין את זה.

תמר אלמוג: המכרז יהיה פתוח לכל, לא רק לעובדי רשות, והוא מלווה על ידי וועדת ההיגוי המקומית.

תמר אלמוג: ועדת היגוי מורכבת ממנהל מחלקה לשירותים חברתיים ביישוב, נציגת משרד הרווחה והמפקחת על ילדים ונוער.

חנא סוייד: זה היה כל הזמן.

חנא סוייד: אז אני לא מבין מה השינוי.

תמר אלמוג: אז אני אגיד לך: גם המפקחות שלה וגם המפקחות שלי חוזרות אלינו ואומרות: תשמעו, לא מקובלת עלינו הרכזת, אבל ראש הרשות אומר:

תמר אלמוג: אני רוצה רק אותה ואתם יכולים לעשות מה שאתם רוצים.

תמר אלמוג: אז מה אני יכולה לעשות במקרה הזה?

חנא סוייד: נו, אז אם הוא ייבחר אותה בתהליך הזה?

תמר אלמוג: לא, אז מה אני הייתי יכולה לעשות במקרה הזה?

תמר אלמוג: לבוא ולהגיד: טוב, סוגרים את המשפחתונים, בטייבה לא יהיו משפחתונים?

תמר אלמוג: אני לא רוצה.

וילמה מאור: אז מה את עושה היום?

תמר אלמוג: אז עכשיו יהיו לנו זכיינים, רשות שלא תמלא את התפקיד שלה, תיתן לנו את כל השירותים כמו שדרשנו, תמלא את כל המטלות כמו שצריך ותתנהל בצורה תקינה, אנחנו נאלץ להגיד לה: סליחה עד כאן, אנחנו עכשיו את השירות מעבירים לזכיין.

חנא סוייד: אבל עדיין הרכזת מתמנה על ידי הרשות.

תמר אלמוג: הרכזת תהיה מטעם הזכיין.

אחמד טיבי: זה לא מה שאמרת לפני שניה, את אמרת שהרכזת בשני המקרים – רשות או זכיין – תמונה על ידי הרשות.

תמר אלמוג: לא, סליחה.

תמר אלמוג: אז זה לא.

תמר אלמוג: אני אבהיר.

משה שרוני: רבותיי, יש דבר אחד שצריך להבין.

משה שרוני: אותי לא מעניין ראש רשות, אני אומר לך דוגרי, אותי מעניין הטיפול בילדים.

משה שרוני: נקודה.

משה שרוני: אם צריכים לעשות את זה, צריכים לעשות את זה.

משה שרוני: וכל רשות שתעשה מה שהיא רוצה, אני לא יודע מה.

משה שרוני: יש גבול לכל דבר שאנחנו יכולים לאשר.

משה שרוני: יש גבול.

משה שרוני: אי אפשר למנוע את כל החמולות וכל הפוליטיזציה.

משה שרוני: ילדים זה מחוץ לפוליטיקה, מחוץ לכל החמולות וכל זה.

משה שרוני: או שעוברים לנושא החמולות – אני לא דן בזה כאן אצלי.

משה שרוני: שיהיה שם תוהו ובוהו.

משה שרוני: באמת.

אחמד טיבי: משה, החמולות הן לא על סדר היום עכשיו.

וילמה מאור: מסתבר שכן.

משה שרוני: טיבי, תראה, אתה יודע שאני מכיר את הנושא הזה, גדלתי בזה - כך שאני יודע את זה.

אחמד טיבי: אתה יודע כמה חמולות יש בממשלה?

אחמד טיבי: כל הזמן רבות, החמולות.

משה שרוני: זה לא חמולות – זה קליקות.

משה שרוני: יש הבדל בין קליקה וחמולה.

אחמד טיבי: יש חמולות, קליקות, מפלגות.

חנא סוייד: לדבר על חמולות זו הסתה של הדיון הזה.

חנא סוייד: זה לא יכול להיות שדיון כזה מתקיים על חמולות.

חנא סוייד: תסלחו לי, זו הסטה של הדיון.

חנא סוייד: אני לא חושב שבעבר חשבו על הפרטה בגלל החמולות, זה נראה לי מלאכותי מידי.

אחמד טיבי: יש בעיה של חמולות, אנחנו לא אומרים שאין.

משה שרוני: כן, בבקשה גבירתי.

תמר אלמוג: רק תשובה לחבר הכנסת: אני ציינתי את הבעיות האלה, כיוון שבישיבה הקודמת, אם זכור לך, לא היה זמן לדבר על הכל.

תמר אלמוג: נציגת רווחה יושבת פה וגם לה יש מה להגיד על הנושא הזה.

תמר אלמוג: אתה ציינת שאנחנו הולכים להפריט רק בגלל התשלום, אז אמרתי: לא רק.

תמר אלמוג: חוץ מהתשלום יש בעיות כבדות.

חנא סוייד: בעיות תשלום.

תמר אלמוג: לא, זה לא העניין, אתה יודע מה- - -

משה שרוני: הבעיה היא של הרכזת.

משה שרוני: לא יכול להיות שהיא תהיה רכזת לא מקצועית, רכזת חייבת להיות מקצועית בלבד ולא תלויה בראש רשות שצריכה להגיד "אייווה" כל היום.

משה שרוני: ראש רשות אין לו מושג בטיפול בילדים.

חנא סוייד: אבל מה שמוצע כאן לא יבטיח את מה שאתה אומר.

משה שרוני: אני לא יודע.

משה שרוני: אני אשמע עד הסוף.

תמר אלמוג: אדוני יושב הראש - - -

אחמד טיבי: בוא, אני רוצה לתקן את מה שהיא אמרה קודם.

אחמד טיבי: במקרה של זכיין פרטי מי ממנה את הרכזת?

תמר אלמוג: הזכיין עם צוות ועדת ההיגוי שקיים גם ברשות.

תמר אלמוג: זאת אומרת, גם הנציג של מחלקת הרווחה שותף להחלטה הזו.

חנא סוייד: לא יכול להיות שזכיין ימנה מישהי שהרשות לא מסכימה.

מועדי סעיד: שהיא תפקח עליו, זאת אומרת את נכנסת כאן - - -

תמר אלמוג: לא עליו.

מועדי סעיד: תראי, הזכיין יפעיל משפחתונים והוא ימנה רכזת.

מועדי סעיד: כלומר: הרכזת שאמורה לפקח על העבודה שלו - הוא בעצמו מינה אותה.

מועדי סעיד: תאמיני לי שחמולות יותר טוב.

תמר אלמוג: לא, ברגע שזכיין נכנס לעבודה הוא ממנה את הרכזת, היא עובדת שלו.

מועדי סעיד: בסדר, את אומרת בדיוק מה שאני מתריע עליו.

מועדי סעיד: לא יכול להיות שזכיין יפקח על עצמו.

תמר אלמוג: לא, אנחנו מפקחים עליו.

תמר אלמוג: מה זאת אומרת?

מועדי סעיד: מה הרכזת תעשה?

תמר אלמוג: אני אגיד לך את ההבדל.

תמר אלמוג: זכיין התקשר איתנו בהסכם, הוא מקבל חוזה לשנה עבודה עם אופציה לשלוש שנים.

תמר אלמוג: כל שנה אנחנו מאריכים לו את החוזה על סמך חוות דעת מקצועית של העובדים שלה, של העובדים שלי, שהוא ממלא את תפקידו, שהוא עושה כל מה שצריך.

תמר אלמוג: אני אתן לך סתם דוגמא: בעיר טמרה לקח לצוות שלי ושלה שנתיים לפטר מטפלת שהתפקוד שלה סיכן את הילדים.

תמר אלמוג: למה?

תמר אלמוג: כי היא אחות של הגזבר של העירייה.

תמר אלמוג: הוא פשוט לא הרשה שזה יקרה.

מועדי סעיד: או.

מועדי סעיד: זהו בדיוק.

חנא סוייד: זה יכול להיות בכל מקום.

תמר אלמוג: כן, אבל הדברים האלה - - -

חנא סוייד: זה יוצא מן הכלל, אי אפשר להשליך את הכלל.

חנא סוייד: אני מצדיק אותך על מקרה כזה.

תמר אלמוג: תאמין לי שאם זה היה מקרה אחד שניים לא הייתי - - -

אחמד טיבי: תמר, את נתקלת ביחס לא ענייני ובהתנהגות לא עניינית ביישובים יהודיים, לפעמים בדברים כאלה?

תמר אלמוג: גם קרה לנו.

אחמד טיבי: לא חמולות, יחס לא ענייני.

תמר אלמוג: אני אתן לך דוגמא מגדרה: בגדרה ראש העיר היה חדש, את היית איתי?

ורד רוטפוגל: לא.

תמר אלמוג: לא.

תמר אלמוג: ראש העיר בא ואמר: אני לא רוצה שהמשפחתונים ימשיכו להיות דרך מחלקת הרווחה.

תמר אלמוג: למה?

תמר אלמוג: כי יש לו בעיה עם מנהלת מחלקת הרווחה.

תמר אלמוג: אני רוצה להעביר אותם לזכיינים.

אחמד טיבי: אצל יהודים קוראים לזה ניגוד אינטרסים, אצל הערבים זה חמולות.

תמר אלמוג: בסדר, אז מה עשיתי שם?

תמר אלמוג: אמרתי לו: אדוני, תשמע:

תמר אלמוג: אם אתה תעביר את זה על דעתך עצמך, אז מעוד חודשיים - אנחנו לא רוצים לעשות את זה מיידי - אין את השירות פה.

תמר אלמוג: אנחנו נפרסם מכרז ונעביר את זה.

תמר אלמוג: אחרי שבוע התקשר אלי וביקש להחזיר את הכל לקדמותו.

חנא סוייד: רק שאלה אחרונה.

חנא סוייד: איך את מתייחסת לעובדה שלפי שיטתך, השיטה המוצעת של מכרזים, שכנראה רק שלושה גופים גדולים במדינה יכולים לגשת אליהם, גופים שלא פעילים ולא מוכרים ביישובים הערביים יבואו להפעיל שירות שהוא ממש קהילתי וייחודי בישובים הערביים?

חנא סוייד: כשאנחנו מדברים על: נעמ”ת, ויצ”ו והחברה למתנ”סים.

חנא סוייד: זה אומר לך משהו?

חנא סוייד: את חושבת על ההתאמה בין מגיש השירות לבין מקבל השירות?

תמר אלמוג: יש לנו ניסיון עם זכיין אחד שזו החברה למתנ”סים.

תמר אלמוג: הם זכו במכרז לפני שלוש שנים.

תמר אלמוג: באותם מקומות של החברה למתנ"סים, אפילו במגזר הערבי - אבו-סנאן, למשל – אין בעיות.

תמר אלמוג: החברה למתנ"סים מפעילה את השירות הזה בכל המגזרים, ב-22 ישובים בארץ, אין שום בעיות.

חנא סוייד: אין בעיות.

חנא סוייד: כלומר, את לא רואה בזה בעיה?

פתחי אבו-יונס: אבל החברה למתנ"סים מפגרת בתשלום.

משה שרוני: יש לי שתי שאלות:

משה שרוני: כמה מפקחים יש לתמ"ת על הזכיינים?

משה שרוני: והשאלה השניה שלי: באילו יישובים יהיו זכיינים ובכמה יישובים לא יהיו זכיינים?

תמר אלמוג: אז על השאלה הראשונה זה ככה: כיום יש לנו ארבעה מחוזות, לפי גודל המחוז גם גודל הפיקוח.

תמר אלמוג: מחוז תל אביב, שהוא הכי גדול, יש שם ממונה מחוזית ושלוש מפקחות.

תמר אלמוג: בחיפה אותו הדבר.

תמר אלמוג: בירושלים, שתי מפקחות וממונה ובדרום בינתיים יש לי מפקחת אחת וממונה, ואמורה להיכנס מפקחת נוספת.

תמר אלמוג: אנחנו עכשיו נמצאים בתהליך של חקיקה, מקדמים הצעת חוק עם חבר הכנסת מלכיאור, של הפיקוח על מסגרות הגיל הרך.

תמר אלמוג: בעקבותיה אנחנו אמורים, במשרד התמ"ת, לקבל סיוע מוגבר גם של מפקחים עם תקנים ממשלתיים.

תמר אלמוג: מעט מאוד, אבל זה כסף בשביל לקנות שירות ממקום חיצוני לעשות בקרות.

קריאה: אבל זה מדובר על מגזרים פרטיים.

תמר אלמוג: לא רק.

תמר אלמוג: הכול.

תמר אלמוג: לשאלתך השניה, באילו יישובים וכמה – אנחנו אומרים ככה: אם במגזר הלאומי-יהודי מתוכננת הרחבה של 300 משפחתונים, אז זה יתחלק בצורה הבאה: באותן רשויות שהשירות פועל לשביעות רצוננו והכל תקין, ההרחבה תינתן לרשות.

תמר אלמוג: באותן רשויות שיש בעיות, ההרחבה תינתן לזכיין.

תמר אלמוג: לזכיין גם יועברו הרשויות שבשנת הלימודים הבאה ניווכח במהלך השנה, כאשר נעשה את הבדיקות המעמיקות, שהן הרשויות הבעייתיות.

תמר אלמוג: הן יצטרפו אליהן.

תמר אלמוג: אז אני לא יכולה להגיד לך עכשיו במדויק כמה רשויות ויישובים.

משה שרוני: כן, בסדר.

משה שרוני: רווחה.

ורד רוטפוגל: אנחנו, כידוע, מסדרים ילדים בסיכון במסגרות של המשפחתונים ומעונות היום, וכל הנושא של המשפחתונים וההפעלה שלהם היה דרך המחלקה לשירותים חברתיים.

ורד רוטפוגל: מבחינתנו, כמשרד, בעמדה העקרונית, זאת הפעולה הטובה ביותר, כאשר זה נמצא תחת האחריות של המחלקות לשירותים חברתיים.

ורד רוטפוגל: מהבחינה המקצועית, מהבחינה של הילדים בסיכון, מהבחינה של ההורים, לצורך הפעלת תכניות בכלל והסתכלות רחבה בנושא של הגיל הרך בתוך היישוב.

ורד רוטפוגל: זה היווה מנוף לפיתוח שירותים נוספים בתחום הזה.

ורד רוטפוגל: יחד עם זה הציגה תמי את כל הבעייתיות שקרתה במהלך השנים, וניסינו למצוא איזשהם מהלכי ביניים, למרות שמבחינה מנהלית זו לא בדיוק הדרך הנכונה, וזה בקטע של התשלום הישיר למטפלות.

ורד רוטפוגל: זה היה מהלך אחד שפעלנו בו כדי להבטיח שהמטפלות תקבלנה את התשלום ולא שהכסף נכנס לרשות והיא לא יכולה לשלם למטפלות, והן צריכות להמשיך ולתת את השירות לילדים בלי שום אמצעים.

ורד רוטפוגל: המהלך הזה יצר בעיה מנהלית גדולה במשרד הרווחה, כי כח אדם נוסף פקידותי-מזכירותי לא קיבלנו.

ורד רוטפוגל: המשמעות, רק ככה, כדי לסבר את האוזן, היא שאם יש לנו רשות מקומית שיש בה 150 משפחתונים, בקטע המנהלי זה לפתוח סמל מסגרת או להעביר תשלום לרשות אחת, זה אומר פתיחה של 150 מסגרות, 150 טופסולוגיה, העברת כספים לכל מטפלת לכל בנק.

ורד רוטפוגל: זה מעמיס מאוד על המערכת.

ורד רוטפוגל: יחד עם זה, בגלל שחשוב היה לנו שזה יישאר בתוך השירותים החברתיים, המשרד נערך לזה.

ורד רוטפוגל: הוא לא יכול להיערך לאורך זמן בנושא הזה, והתקווה היא שבכל זאת מצבן הכלכלי של רשויות מקומיות כן ישתפר ונוכל לחזור למצב הקודם שהיה.

משה שרוני: כמה יש כאלה?

תמר אלמוג: 620 מטפלות בתשלום ישיר במקום לשלם ל-30 רשויות, במקום לבצע במשרד 30 תשלומים לחודש.

תמר אלמוג: 620 מטפלות.

תמר אלמוג: יש לנו בעיות שאם משלמים להם בטעות אז צריכים לתבוע אותן ולבקש חזרה את הכסף ומסתבכים.

ורד רוטפוגל: אנחנו משלמים ל-890 מטפלות תשלום ישיר, במקום ל-100 רשויות.

ורד רוטפוגל: הדבר הנוסף שתמי אמרה הרגע בהערה ואני ארחיב על כך: מטפלת שילד עוזב אותה, עד שנעשה תהליך העזיבה ועד שזה נקלט במחשוב, היא מקבלת את התשלום.

ורד רוטפוגל: אנחנו צריכים לדרוש ממנה את התשלום רטרואקטיבית.

ורד רוטפוגל: אז קשה להן לשלם, ולהתחיל הליכים משפטיים מול מטפלת זה לא נעים.

ורד רוטפוגל: ככה, כשעובדים מול רשות מקומית, הכול נעשה דרך התחשבנות עם הרשות והתהליך הוא תקין.

ורד רוטפוגל: כך שבאמת צריך לחשוב על פתרון לאותן רשויות שהן בקצה מבחינת התפקוד, למהלכים אחרים בנוגע למשפחתונים.

ורד רוטפוגל: ברשויות שכן יכולות להפעיל את זה ניתנה עדיפות לרשויות המקומיות להמשך הפעלת המשפחתונים.

ורד רוטפוגל: בנושא הזה משרד הרווחה ומשרד התמ"ת עובדים עין בעין.

ורד רוטפוגל: בהסכמה.

משה שרוני: טוב, תודה.

משה שרוני: אבו- יונס, בבקשה.

פתחי אבו-יונס: אני רוצה להודות על הדיון הרציני שמתנהל פה, ויש לי כמה הערות.

פתחי אבו-יונס: אני הוצגתי כשותף למכרז הזה, וזה איום ונורא.

פתחי אבו-יונס: אני המתנגד הראשון למכרז הזה ולהפרטת המשפחתונים.

פתחי אבו-יונס: מאז שמונה הצוות שאותו הצגת, אני, ליזי ואת, על ידי דינור ומנכ"ל משרד התמ"ת, מאז ה-30 באוגוסט 2004, לא נפגשנו.

פתחי אבו-יונס: גם ליזי לא היתה.

פתחי אבו-יונס: אתמול היינו בשלטון המקומי והצגנו את זה, אבל מאז עד אתמול לא הוזמנו לפגישות, לא יודע מי הוזמן לפגישות.

וילמה מאור: מי זו ליזי?

פתחי אבו-יונס: רכזת משפחתונים בבני ברק, ואם היא היתה פה זה מה שהיא היתה אומרת.

פתחי אבו-יונס: אני רוצה להדגיש שרוב המשפחתונים, כ-95%, פועלים או אצל הערבים או אצל החרדים.

פתחי אבו-יונס: היינו צריכים להציג את הפן שאנחנו מייצגים אצל הערבים ואצל החרדים.

פתחי אבו-יונס: זה השירות היחידי שיש לנו, אצלנו אין מעונות יום.

פתחי אבו-יונס: זו המסגרת היחידה שיכולה לקלוט ילדים בסיכון וילדי אימהות עובדות ולכן אנחנו חייבים לשמור עליה בידיים טובות.

פתחי אבו-יונס: לשמור עליה בידיים טובות, זאת אומרת לא להפריט אותה ולאפשר לה המשך התפתחות.

פתחי אבו-יונס: מאז שנחתם הסכם בין השלטון המקומי לבין משרד התמ"ת ב-30 באוגוסט 2004, גם תמי יכולה להעיד על זה שחל גידול במספר המשפחתונים בישראל.

פתחי אבו-יונס: דבר שני: חל שיפור באיכות השירות שניתן לילדים ולכן אנחנו חייבים להמשיך בהסדר הזה.

פתחי אבו-יונס: התשלום הישיר למטפלות הוא זה שנתן את הדחיפה ואת התנופה למשפחתונים – גם מבחינת טיב השירות וגם מבחינת היקף השירות.

פתחי אבו-יונס: לכן, אם אנחנו היום ננסה לעשות כל שינוי בדרך בה אנחנו פועלים, אני חושב שאנחנו - - -

משה שרוני: אנחנו יודעים שלא יכול להיות שנושא התשלום יהיה ישירות, ישר למטפלות, על ידי הריכוזיות.

משה שרוני: אתה חוזר לריכוזיות.

משה שרוני: אני לא רוצה ריכוזיות.

משה שרוני: נח לך שהם ישלמו למטפלות.

משה שרוני: למה הרשות לא מסוגלת?

משה שרוני: אם היא לא מסוגלת, אין לה זכות קיום בכלל.

משה שרוני: העלות עולה יותר.

פתחי אבו-יונס: הלוואי שיכולתי להשיב, אבל משרד הפנים צריך להשיב.

משה שרוני: לא רוצים א' לא ב'.

משה שרוני: לא רוצים זה לא רוצים זה.

משה שרוני: צריכים לבדוק מה טוב.

פתחי אבו-יונס: הנקודה השניה - - -

משה שרוני: הרשות המרכזית לא יכולה לשלם ישירות למטפלות.

משה שרוני: נקודה.

משה שרוני: לא.

משה שרוני: בבקשה.

פתחי אבו-יונס: אני מציע, אם גברת תמי מדברת על ניסיון להגיע להבנות בצוות שלא נפגש - אני לפחות, לא נפגשתי מאז 2004 - אני מציע שהוועדה תאפשר לנו לשבת, להביא עבודה רצינית בפני הוועדה, ככה שיהיה מקובל גם על השטח וגם על המשרד איך אפשר להמשיך ולהפעיל את המשפחתונים.

משה שרוני: באחד בספטמבר צריך לפתוח אותם.

פתחי אבו-יונס: אנחנו מדברים על האחד בספטמבר 2008, אדוני יושב הראש, ולכן יש לנו זמן.

פתחי אבו-יונס: אני מבקש שהוועדה תמליץ על הפסקת המשך המכרז הזה, שהמכרז הזה יופסק כי הוא רע, רע מאוד.

פתחי אבו-יונס: בסופו של דבר רוצים לבחור במקום רשויות מקומיות שהן גם טובות וגם רעות חברה אחת שתנהל את כל המשפחתונים.

פתחי אבו-יונס: זה יצור מצב של מונופול.

פתחי אבו-יונס: מונופול שינהל את כל המשפחתונים הערביים.

פתחי אבו-יונס: זה אבסורדי, להציב את כל המטפלות ואת כל רכזות המשפחתונים בגדר אדם אחד.

חנא סוייד: ומה לגבי הטענות לגבי התנהלות המשפחתונים בסכנין, שהועלו כאן, שכאילו כולם חורגים?

פתחי אבו-יונס: תמי ביקרה בסכנין.

פתחי אבו-יונס: סכנין מבחינת מעמד סוציו-אקונומי נמצאת במדרג השמיני בישראל - - -

קריאה: מה זאת אומרת שמיני?

קריאה: זה הכי גבוה או הכי נמוך?

פתחי אבו-יונס: נמוך.

קריאות: אשכול שתיים.

אחמד טיבי: הוא התכוון כוכב יאיר-סכנין.

פתחי אבו-יונס: אני רוצה להגיד ובצניעות, המשפחתונים שיש בסכנין אם נכנסים אליהם ועוצמים עיניים ופותחים עיניים, על משפחתון בסכנין חושבים שהוא נמצא בסביון.

תמר אלמוג: לא אמרתי שהמשפחתונים לא טובים.

פתחי אבו-יונס: המשפחתונים הטובים במדינת ישראל, גם מבחינה פיסית - - -

אחמד טיבי: מדובר על שישה ילדים במקום חמישה ילדים.

קריאה: זה ניצול שטח.

פתחי אבו-יונס: שישה ילדים במשפחתון במקום חמישה, זה היה מקרה של לפני חמש שנים, תמי, יש לך זיכרון טוב.

פתחי אבו-יונס: יש יומנים אפשר לחזור על היומנים.

פתחי אבו-יונס: אז היתה מצוקה, שלא יכולנו לפתוח משפחתונים.

פתחי אבו-יונס: ואני אומר: בגלל טיב השירות שניתן במשפחתונים האלה ובגלל שאנחנו לא נרשה לעצמנו שילד בסיכון יישאר בחוץ, נאלצנו להכניס ילד בסיכון כזה למשפחתון כדי להבטיח לו מקום.

חנא סוייד: ומה המצב היום?

פתחי אבו-יונס: המצב היום: אין ילד שנמצא במשפחתון ולא בפיקוח של המפקחת של משרד התמ"ת - - -

קריאה: של מחוז הצפון.

פתחי אבו-יונס: של מחוז הצפון.

פתחי אבו-יונס: אם יש מה להגיד כאן על המשפחתונים בסכנין, אז אני מוכן לשמוע.

משה שרוני: כן, אדוני, בבקשה.

אמיל סמעאן: אני מנהל מחלקת הרווחה בפקיעין ויושב ראש עמותת המנהלים במגזר הערבי.

אמיל סמעאן: העמותה שלנו כוללת 84 מנהלי מחלקות הדרכה של המדינה.

אמיל סמעאן: זו עמותה שבסופו של דבר היא חלק בלתי נפרד ממנהלי רשויות הרווחה בשלטון המקומי.

אמיל סמעאן: אנחנו עקרונית, ואחרי סבב טלפוני מקצועי עם כל המנהלים, מתנגדים לכל תהליך של הפרטה.

אמיל סמעאן: אנחנו מאמינים בעבודה שלנו ובמקצועיות שלנו.

אמיל סמעאן: עם כל הקושי שלנו ברשויות המקומיות ואי העברת הכספים – זה נכון, תמי, יש חלק מהמועצות שלא מעבירים ויכול להיות שבפקיעין גם באנו ממקום שלא מעבירים.

אמיל סמעאן: כבר חמישה חודשים לא מקבלים משכורות– אבל אני קיבלתי הבטחה.

אמיל סמעאן: יש היום אפשרות.

אמיל סמעאן: דיברנו איך להעביר כי יש אפשרות להעביר.

אמיל סמעאן: ידוע שהיום במועצות מחייבים אותן להקמת חשבון חסין שאי אפשר לנגוע בו, כמו החשבונות של משרד החינוך.

אמיל סמעאן: אז לכל בעיה יש את הפיתרון שלה ואפשר לעקוף אותה.

אמיל סמעאן: עקרונית, אנחנו רוצים לתת את השירות הטוב, מעוניינים במתן השירות הטוב, במיוחד לילדים.

אמיל סמעאן: אנחנו אומרים: החברה שתיכנס לא תעשה את העבודה יותר טוב מאשר אנחנו עושים אותה, כמחלקת הדרכה.

אמיל סמעאן: החשש שלנו, כפי שאמר פתחי וכפי שאמר אדון משה, הוא שטובת הילד תאבד בדרך.

אמיל סמעאן: מה הכוונה?

אמיל סמעאן: שתגיע חברה וכל המטרה שלה זה רווח.

אמיל סמעאן: מה זה הפרטה?

אמיל סמעאן: נותנים לחברה מסוימת שתגדל ותרוויח על חשבון המשפחות הנזקקות ואז אנחנו לא נשלוט על הפיקוח.

אמיל סמעאן: זו הפרטה בעיני, כך אני רואה אותה, זה משהו סוביקטיבי.

אמיל סמעאן: אז אין לי פיקוח, הרכזת לא שייכת אלי אז אני לא יכול לפקח על העבודה שלה.

אמיל סמעאן: כל מה שנעשה לא יהיה מקצועי.

אמיל סמעאן: מה שאנחנו מבקשים זה להשאיר את המצב כקדמותו.

אמיל סמעאן: כתבנו גם מכתב והגיע אליך העתק, שתנאי הסף של המכרז מקפחים ממדרגה ראשונה, ואי אפשר שאף חברה ערבית תיגש למכרז הזה.

אמיל סמעאן: זו נקודה שהציג חבר הכנסת סוייד אני לא רוצה לחזור עליה.

אמיל סמעאן: אני בטוח שגם קיבלתם את המכתב שלנו.

אמיל סמעאן: נכון שביקשנו להגמשת ספי התנאי של המכרז, אבל אנחנו בעיקרון מתנגדים בכלל להפרטה.

אמיל סמעאן: מה שאני רוצה להציע, ואני יודע - - -

משה שרוני: אתה מבקש?

אמיל סמעאן: אני מבקש להציע שלפני שנפריט בואו נקים ועדה מקצועית משותפת, בין משרד התמ"ת לבין עמותת המנהלים, שאחנו מוכנים להיות שותפים לה.

משה שרוני: ומשרד הרווחה.

אמיל סמעאן: ומשרד הרווחה, ברור, וגם מרכז השלטון המקומי.

אמיל סמעאן: שנהיה שותפים, שנבחן.

תמר אלמוג: זה מה שעשינו בדיוק.

אמיל סמעאן: אני לא יודע.

פתחי אבו-יונס: אבל לא נפגשנו ארבע שנים.

אמיל סמעאן: לא נפגשנו ארבע שנים, אמר פתחי.

אמיל סמעאן: אני אומר שהוועדה תקבע ואז נהיה מחויבים, ונכנס את עמותת המנהלים ומחלקת הרווחה, את כל השותפים, נבחן מחדש את כל התנאים, את ההפרטה, את הכל, ונגיע בעוד כמה חודשים לוועדה, נציג את תוצאות הבדיקה שלנו ונעשה את הבדיקה המקצועית בשטח.

אמיל סמעאן: זהו.

אמיל סמעאן: תודה.

משה שרוני: מר קבלו.

פיני קבלו: אולי יהודית תתחיל ואני אשלים.

משה שרוני: אתה מוותר?

פיני קבלו: לא.

משה שרוני: אתה לא מוותר?

יהודית גלנץ: הוא מאציל סמכויות.

משה שרוני: בסדר, בבקשה גבירתי.

יהודית גלנץ: אני ממרכז השלטון המקומי, רכזת רווחה.

יהודית גלנץ: העמדה שאני הולכת להציג היא לא שונה בהרבה מהעמדה של תמיד והגברת ממשרד הרווחה עם איזושהי תוספת קלה.

יהודית גלנץ: מרכז השלטון המקומי, בתחילת שנת הלימודים הקודמת, הגיע להסכם עם התמ"ת לאחר משא ומתן ממושך, שבעקבותיו יצא חוזר חתום על ידי המנכ"ל שלנו ומנכ"ל התמ"ת שקיימות שתי אופציות:

יהודית גלנץ: אופציה אחת היא שהרשות המקומית תנהל את המשפחתונים, וזו אופציה שמועדפת עלינו גם מבחינה ערכית, גם מבחינה מקצועית ומכל בחינה.

יהודית גלנץ: אבל יחד עם זה, מתוך ראיית המציאות וקריאת המציאות, אנחנו מבינים שקיימים מקרים שזה לא טוב שהרשות המקומית ממשיכה לנהל את זה, מכל הסיבות שהועלו, ואז קיימת האופציה שגוף חיצוני יענה על מכרז.

יהודית גלנץ: כמובן, זו זכותו של ראש העיר, יחד עם מנהל מחלקת הרווחה, לבחור את האופציה הרצויה בתנאי שזה יענה על הנקודה.

יהודית גלנץ: זה ההסכם, הוא מאד פשוט.

יהודית גלנץ: יחד עם זה אנחנו ערים לכל הקשיים שמתעוררים בשטח, וההמלצה שלנו היא שלאור כל הדברים שעולים פה תינתן ארכה לאיזושהי תקופת מעבר בהכשרה לכל הרשויות שבאמת לא - נניח הרשות של פתחי - - -

משה שרוני: כמה זמן ארכה?

יהודית גלנץ: שנה נוספת להתארגנות.

יהודית גלנץ: אני חושבת שהמשפחתונים זה באמת שירות מועדף במיוחד במגזר הערבי וגם במגזר החרדי, דרך אגב.

יהודית גלנץ: זה שירות נגיש, הוא עונה על צרכים והוא מאוד מאוד חיוני וחבל מאוד שהשירות הזה יתערער.

יהודית גלנץ: זאת אומרת, צריך לתת את זמן ההכשרה המתאים, כדי שאפשר יהיה להמשיך להפעיל את המשפחתונים לאורך זמן.

יהודית גלנץ: זו העמדה שלנו.

משה שרוני: טוב, תודה רבה.

משה שרוני: אדון מועדי סעיד, בבקשה.

מועדי סעיד: כן.

מועדי סעיד: מאחר שבאתי ממגזר המיעוטים ואני יועץ לשר, ומיותר לדבר על קריסת חלק ניכר מהמועצות במגזר - בניהול המשפחתונים קורה אותו הדבר שקורה במועצות, לצערי הרב.

מועדי סעיד: אז אנחנו, עם גברת תמי, החלטנו לעשות את הרפורמה הזאת, ואני רואה שיש פה טענה שחלק ממנה צודקת לגבי תנאי הסף, של כניסת עוד גופים למכרז.

מועדי סעיד: בניגוד לטענה שאף גוף לא יכול להיכנס מהמגזר הערבי, יש גופים שכן יכולים, רק שהם מועטים מועטים.

מועדי סעיד: ממש מעט גופים שקנו את המכרז ומתכוונים להיכנס למכרז.

מועדי סעיד: אבל אני מוכן, ברשות הגברת תמי, כמובן, שנקל קצת בתנאי הסף של המכרז על מנת לאפשר לעוד גופים ממגזר המיעוטים להיכנס.

משה שרוני: באיזה מובן הקלה?

מועדי סעיד: יש תנאי סף.

מועדי סעיד: למשל, יש פה מינוי של 200 עובדים במסגרת חינוכית לגיל הרך.

מועדי סעיד: אפשר להקטין את זה ל-50 עובדים ואז תהיה אפשרות לעוד גופים במגזר המיעוטים להשתתף במכרז הזה.

מועדי סעיד: או, שתוכנית של בתי ספר או גנים, מעונות יום וצהרונים, בהיקף של לא פחות מ-1500 ילדים בשנה, אפשר גם להקטין את זה על מנת לאפשר לעוד גופים להיכנס.

מועדי סעיד: למשל, להקטין את זה ל-1000.

משה שרוני: אתה מתכוון לחלק את זה לכמה חלקים?

מועדי סעיד: לא.

מועדי סעיד: חלק אחד.

מועדי סעיד: אבל בתנאי הסף של המכרז שפורסם וייסגר ב-19 בחודש אולי, אם לא יהיו מועמדים - ואני בטוח שכמעט ולא יהיו - להאריך את תוקף המכרז בעוד שבוע ימים ולתקן את תנאי הסף ולאפשר לעוד גופים להיכנס.

משה שרוני: טוב, תודה רבה.

משה שרוני: מר קבלו.

פיני קבלו: אני רק אוסיף שאנחנו כאן אפשרנו, בהסכם שלנו, לרשות שלא מעונינת להיכנס לכל התהליך הזה, לא להיכנס.

פיני קבלו: היא לא חייבת.

פיני קבלו: זה תלוי בראש הרשות.

פיני קבלו: לכן מקומות שיכלו להמשיך במתכונת הישנה היו חייבים רק להתחייב לעמוד בתשלומים ושהכספים יועברו.

פיני קבלו: זה היה חלק מההסכם.

פיני קבלו: אני גם רוצה לומר שמאז תחילת המשא ומתן, בנושא של התשלום והנושא של התקנים - ניהלנו משא ומתן, כאשר גם ליזי נטלה בו חלק - אני לא יודע, פתחי, למה אתה לא הוזמנת - התמ"ת הלך לקראתנו ושינה דברים בצורה משמעותית.

פיני קבלו: החוזר יצא בחודש פברואר ולא היתה זעקה במשך תקופה די ארוכה.

פיני קבלו: מה שחברתי יהודית אמרה - אנחנו אולי לא נלך בצורה גורפת לדחות את העניין לעוד שנה, אבל במקומות שיש קשיים או בעיות של זכיינים או כל דבר אחר, צריך להתמודד ברמה המקומית בכל מקום ומקום ולנסות לתת מהלך של הכשרה, כדי שהנושא הזה ייקלט בצורה חלקה ולא יגרום לזעזוע גדול.

פיני קבלו: לכן אני חושב שאם יש כרגע בסכנין או בפקיעין – אני מבין שכבר נתת את הפיתרון לפקיעין, ששם הסף היה גבוה – אני חושב שסך הכל המשרד הוא מאוד גמיש - - -

משה שרוני: אני לא רוצה שהמשרד יהיה גמיש על חשבון הילדים.

פיני קבלו: זה מה שאני אומר, כמובן.

פיני קבלו: לשמור על הילדים שזה הערך הכי חשוב שקיים.

פיני קבלו: סך הכל אני חושב שהיה משא ומתן והיה צוות חשיבה והמנכ"ל, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שהיה מנכ"ל התמ"ת, ישב עם המנכ"ל שלנו משרד הפעמים ואריה גם היה בתוך הסיפור.

פיני קבלו: סך הכול אני חושב שהיתה הבנה וכמובן, רק להזכיר שכל המשבר הזה התחיל בגללנו.

פיני קבלו: השלטון המקומי קרס, מטפלות לא קיבלו כסף ולא קלטו ילדים, והורים לא יצאו לעבודה.

פיני קבלו: כל התהליך הזה נוצר סביב העניין הזה וסך הכול אני מבין שהמשרד לא מוכן לקחת סיכונים נוספים של משברים בעתיד.

פיני קבלו: למרות זאת, אנחנו כרגע עדיין נמצאים במשברים ברשויות המקומיות, עוד לא פתרנו את כל הבעיות, והבעיות האלה נמשכות כבר חמש שנים.

פיני קבלו: לכן המשרד נערך במעוד מועד על מנת לפתור את הבעיה, כדי שבעתיד הדבר לא יקרה.

פיני קבלו: תודה.

משה שרוני: מה עמדת התמ"ת לגבי מה שנאמר כאן, לתת ארכה של שנה?

תמר אלמוג: אני חייבת, אדוני היושב ראש, קודם כל לציין, שבאוקטובר 2006 הוצאתי מכתב לכל הרשויות המקומיות עם תיאום מסודר עם השלטון המקומי בדבר הרפורמה שאנחנו רוצים לעשות.

תמר אלמוג: כתוב שם על המכרז, כתוב שם על התנאים המקצועיים שדרשנו שהם יקיימו.

תמר אלמוג: נתתי גם תאריך, שמי שלא רוצה להיכנס איתנו לתהליך הזה ולתנאים האלה, שיודיע לנו.

תמר אלמוג: אני לא שמעתי תגובה מהם.

קריאה: אולי לא היה להם זמן.

תמר אלמוג: בפברואר 2007 יצא חוזר חתום על ידי מנכ"ל השלטון המקומי, יעקב אגמון, ומנכ"ל משרד התמ"ת, ומופיעים בו בדיוק אותם הדברים וגם אז מפברואר ועד היום לא שמענו כלום.

תמר אלמוג: מתי זה התחיל?

תמר אלמוג: לפני חודש כאשר פרסמנו את המכרז.

תמר אלמוג: אז החלה התעוררות.

תמר אלמוג: אני חושבת ככה: מבחינתנו, כמשרד, ברגע שמפרסמים מכרז, לפי חוק חובת המכרזים אין שום אפשרות לשנות דברים.

תמר אלמוג: המכרז אמור להיסגר ב-19 בחודש, יהיה לי זכיין, אני צריכה להתחייב אליו.

תמר אלמוג: לא יהיה זכיין שיעמוד בתנאים האלה, כמובן שאנחנו נתקן את המכרז, נעדכן את תנאי הסף כדי שיתאימו למגזר ונפרסם אותו מחדש.

תמר אלמוג: לגבי האורכה התשובה שלי היא כזאת:

תמר אלמוג: אנחנו גם ככה הולכים לבדוק רשות-רשות בכל הרשויות הבעייתיות.

תמר אלמוג: הנה למשל אני יכולה לתת דוגמא של עיריית בני ברק: עיריית בני ברק נמצאת במצב קשה.

תמר אלמוג: יש לה 154 משפחתונים.

תמר אלמוג: ניהלנו איתם משא ומתן עכשיו, בשלושת-ארבעת החודשים האחרונים, עם הגזבר, עם סגן ראש העיר, עם כולם.

תמר אלמוג: הגענו להסכם: הם המציאו למשרד שלנו ערבות בגובה של שני חודשי פעילות, על סך מיליון ומאתיים אלף שקל.

תמר אלמוג: הביאו את הערבות, הם ממשיכים לעבוד באחד בספטמבר, הם יעבירו את התשלומים למטפלות, והיה ויקרה איזה מצב נוכל לחלט את הערבות ולשלם למטפלות.

תמר אלמוג: אין לנו שום אינטרס להוציא את השירות הזה מרשות תקינה טובה.

תמר אלמוג: אבל זה באמת ייעשה נקודתית.

תמר אלמוג: יש לי את ערערה בנגב, נסגר השירות.

תמר אלמוג: ילדים בסיכון נמצאים בבית.

תמר אלמוג: עכשיו אני חייבת להזדרז, לקחת את הזכיין ולשים אותו שם.

תמר אלמוג: זה מאד תלוי במצב של הרשות.

תמר אלמוג: וזה ייבחן.

תמר אלמוג: בכל מקרה אנחנו לא מתכוונים ליישם את זה לפני האחד בספטמבר 2008.

תמר אלמוג: כלומר יש שנה אחת.

תמר אלמוג: בכל השנה הזו אנחנו נמשיך לתת פתרון ישיר לכל ההתנהלות, ותוך כדי גם ננהל משא ומתן נקודתי מול כל רשות ורשות בעייתית כזאת.

תמר אלמוג: אם נגיע לתנאים שנוכל לחיות איתם והם יהיו סבירים - - -

משה שרוני: אם יהיה נס.

תמר אלמוג: לא.

תמר אלמוג: אם יהיו סבירים ונוכל לראות את זה - חלק מהרשויות יכולות ללכת בעקבות בני ברק.

תמר אלמוג: שימציאו לי ערבות וזה בסדר, אבל מי שלא יוכל - נצטרך לפתור את זה.

משה שרוני: כן, גבירתי.

נעמי לנגוס: אני יושבת ראש האגודה למען הילד בגיל הרך.

נעמי לנגוס: רציתי לשאול אותך, אדוני, מועדי סעיד, אם נצמצם את דרישות הסף של המכרז מ-200 עובדים ל-50, כך הבנתי, איזו השפעה תהיה לזה על הילדים במשפחתונים ועל איכות הדרכה וההכשרה של המטפלים?

מועדי סעיד: הסעיף הזה להקטנה זה הניסיון של הגוף שייגש למכרז.

מועדי סעיד: במקום שיהיה ניסיון של 200 עובדים, מספיק שיהיה ניסיון של 50 עובדים.

מועדי סעיד: זו הקלה.

מועדי סעיד: זו הכוונה שלי.

חנא סוייד: זה על מנת להרחיב, או להגדיל, את מספר הגופים שיכולים לגשת למכרז.

נעמי לנגוס: את המטרה אני מבינה.

חנא סוייד: כאשר המטרה של מתן שירות לילד היא לא - - -

מועדי סעיד: אין אף גוף ערבי שיכול להשתתף במכרז אם אני שם את התנאי הזה.

נעמי לנגוס: אבל אז עלול להיווצר מצב שמשפחתון מסוים, שלפי המכרז שתמי הציעה עם התמ"ת היה מקבל הדרכה פעם בשבועיים, לדוגמא, מאחר ואתה מצמצם ברבע יקבל פעם בשמונה שבועות.

מועדי סעיד: לא.

תמר אלמוג: אם תרשו לי אני אבהיר.

מועדי סעיד: לא.

משה שרוני: אנחנו לא מבינים אחד את השני.

משה שרוני: כן אדוני.

אמיל סמעאן: אני רוצה להעיר הערה לגברת תמי אלמוג.

אמיל סמעאן: אני מהראשונים שדיברתי עם פנינה בוועדה המחוזית בקשר למכרז.

אמיל סמעאן: דיברתי איתה, את יודעת מה היתה התשובה?

אמיל סמעאן: שאנחנו לא יודעים איך תהיה ההפרטה, עדיין לא יצא מכרז ולכן לא יכולים לתת לך הסבר.

אמיל סמעאן: אז להגיד שלא התנגדנו זה לא נכון.

אמיל סמעאן: אני אישית פניתי ולא היו להם תשובות.

אמיל סמעאן: אז להגיד שלא התנגדנו, אני חושב שזה פוגע בנו.

אמיל סמעאן: התנגדנו, ביקשנו לראות את התנאים, אמרו: אנחנו לא יודעים כי לא יצא מכרז.

אמיל סמעאן: עד שיסתיים מכרז, אתה יכול להתנגד.

אמיל סמעאן: כשיצא המכרז אנחנו הראשונים שהתנגדנו.

אמיל סמעאן: עובדה שפנינו ליועצת המשפטית ששלחה את המכתבים, גם בשלטון המקומי.

אמיל סמעאן: לא ידענו על מה להתנגד, לא ראינו את המכתב, לא ראינו את תנאי המכרז.

אחמד טיבי: אדוני, ההצעה של יועץ השר התקבלה פה או שיש מי שמתנגד לה?

אחמד טיבי: כי ראיתי הנהוני ראש.

משה שרוני: אני לא מבין מה השאלה.

אחמד טיבי: ההצעה לגבי שינוי תנאי הסף של המכרז, התקבלה או שנאמרה כאן לוועדה?

אחמד טיבי: החשב הכללי - ראיתי שהוא מהנהנן.

משה שרוני: כן, בבקשה.

משה שרוני: גבירתי.

משה שרוני: מי את?

חנה גד: אני חשבת משרד התמ"ת.

חנה גד: רציתי להגיד באמת מהצד הפורמלי כי חבר הכנסת יש לו סנסורים מאוד חדים.

חנה גד: אנחנו נמצאים באמצע תהליך מכרז.

חנה גד: מבחינה חוקית, אין לנו אפשרות כרגע לשנות תנאי סף.

חנה גד: המכרז יצא.

חנה גד: לפחות, למיטב ידיעתנו, יהיו ככל הנראה פונה אחד או שניים.

חנה גד: אין לנו אפשרות חוקית לשנות היום תנאי סף.

חנה גד: במידה ואף אחד לא ייגש למכרז בוודאי המשרד ישקול את העניין.

חנה גד: הנושאים הראשונים שישקלו אלו העניינים המקצועיים.

חנה גד: אם תמי אלמוג והאנשים המקצועיים יגידו שיש צורך בניסיון של 15,000 ילדים או 10,000 ילדים זה השיקול, ולא השיקול האם יש גורם במגזר איקס שיכול לתת מענה או לא.

חנה גד: כי בסופו של דבר, זה נאמר כאן רבות, טובת הילדים היא העומדת כאן לנגד עינינו ולא כניסתו של גורם זה או אחר.

חנה גד: אנחנו רוצים את המענה המקצועי.

משה שרוני: הבנו את זה.

משה שרוני: טוב, כדי להגיע לסיכום אני מציע לקבל את הסיכום שהוצג בין משרד התמ”ת לשלטון המקומי, הוועדה תקיים ישיבה נוספת בעוד חצי שנה לקבל דיווח נוסף בנושא.

משה שרוני: תודה רבה.