ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 481, 2007-08-06 10:00

סטס מיסז'ניקוב: בוקר טוב.

סטס מיסז'ניקוב: ישיבת ועדת הכספים, אנחנו מתכנסים כל יום שני.

סטס מיסז'ניקוב: אין פגרה בוועדת הכספים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו ממשיכים לעבוד.

סטס מיסז'ניקוב: הנושא הראשון שעולה היום בסדר היום זה נושא של ההשלכות הציבוריות בגין המשבר בחברת "חפציבה".

סטס מיסז'ניקוב: זה מצטייר נורא ואיום בתקשורת, זה מצטייר נורא ואיום במציאות.

סטס מיסז'ניקוב: אמנם זה מספק הרבה מאוד חומר לעיתונאים, אבל, רבותיי, יש מאחורי התיאורים העיתונאיים האלה סיפורים אישיים של אנשים שאיבדו בלילה את כל כספם, את כל רכושם, לפחות חלק גדול מהם, שגם לפי מה שאני יודע, לפי ייעוץ שקיבלתי, חלק מהם עלול גם לא לקבל את זה בחזרה ולכן, פרי יוזמה של שני יושבי ראש ועדת הכספים, אחד לשעבר, חבר הכנסת ליצמן, וגם שלי, החלטנו לקיים את הישיבה בנושא הזה.

סטס מיסז'ניקוב: לקיים את זה בשלושה ההיבטים הבאים: אל"ף, מההיבט הצרכני.

סטס מיסז'ניקוב: יש לנו את חוק המכר.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו רוצים לבדוק היום, עם כל הגורמים המעורבים בדבר, עד כמה חוק המכר מספיק ברור, מספיק מגן על הרוכשים ובפני השקעותיהם שהשקיעו את מרב כספם לרכישת דירה, עד כמה כספם מוגן מפני התמוטטות של חברת נדל"ן, ועד כמה החוק במדינת ישראל מגן עליהם ועל רכושם.

סטס מיסז'ניקוב: זה דבר אחד, מהפן הצרכני, זה הדבר הכי חשוב.

סטס מיסז'ניקוב: דבר נוסף, על פניו (אני אומר על פניו, כי לפני שאנחנו שומעים את כל המעורבים בדבר כמו שזה משתמע), הבנקים לא דרשו מחברת "חפציבה" ערבות.

סטס מיסז'ניקוב: ושוב פעם, אני אומר על פניו, כי יכול להיות שאנחנו נקבל הסבר אחר.

סטס מיסז'ניקוב: דהיינו, לא דרשו ערבות בנקאית מחברת "חפציבה" ולכן אין היום גם מה להחזיר לאותם לקוחות, לאותם צרכנים שאיבדו את כל רכושם.

סטס מיסז'ניקוב: זה הפן הבנקאי והוזמנו לפה נציגי הבנקים, שיוכלו לסבר לנו את האוזן.

סטס מיסז'ניקוב: הפן השלישי: שוב פעם, על פניו, איך ייתכן שהחברה הזאת נסחרה בבורסה, החתמים הנפיקו מניות בבורסה, המניות האלה נסחרו בקרב הלקוחות, על ידי הברוקרים, כשבכל הספרים האנליטיים, אפשר היה לעשות עסקים אנליסטיים ואנליטיים, כשהחברה הזאת נמצאת בקשיים.

סטס מיסז'ניקוב: זאת אומרת, המניות שלהם המשיכו להיסחר בבורסה ובכל הספרים הופיע שהחברה הזאת בבעיה.

סטס מיסז'ניקוב: לכן הזמנו לפה את הרשות לניירות ערך, ואנחנו רוצים גם להציג כלפי הרשות את אותן טענות.

סטס מיסז'ניקוב: אלה שלושת ההיבטים שאני הייתי רוצה להתמקד.

סטס מיסז'ניקוב: זה דיון ראשון, והוא לא אחרון, כי יש פה השלכות רוחב לכל הנושא של הדלא ניידי, לכל הנושא של הבנייה, לכל הנושא של רכישות דירות, גיוס השקעות הון.

סטס מיסז'ניקוב: הכול.

סטס מיסז'ניקוב: יש פה את התאחדות הקבלנים שבטח תציג את עמדתה, ולכן יש פה השלכות רוחב כבדות משקל שאנחנו נמשיך לדון על זה גם בישיבות הבאות, גם בפגרה, ונראה, יכול להיות שנדרש פה שינוי חקיקה גם בחוק המכר, וגם דברים אופרטיביים שקשורים למקרה הספציפי של "חפציבה".

סטס מיסז'ניקוב: הזמנו, אגב, גם נציגים של החברה, אני לא יודע אם הם הגיעו.

סטס מיסז'ניקוב: הם ישנם.

סטס מיסז'ניקוב: יש פה רשימה של הדוברים וראשון לדוברים, שיזם יחד איתי את הדיון, חבר הכנסת ליצמן.

סטס מיסז'ניקוב: בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב ראש.

יעקב ליצמן: הנושא של "חפציבה", מעבר לכשל שקרה כאן לדיירים, שזה ממש אסון, מתברר שכל יום יותר גרוע מהיום שלפניו.

יעקב ליצמן: החובות גדלים מיום ליום.

יעקב ליצמן: היום אנחנו מתבשרים שהחברה מודה על 1,700,000,000.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, שאנחנו צריכים לבדוק על לפחות 3 מיליארד שקלים, לדעתי, אבל נגיע לכך עוד מעט.

יעקב ליצמן: אני רוצה באמת להתמקד במה שהיושב ראש התחיל ואני רוצה לנגוע ב-4 נקודות; אל"ף, הרשות לניירות ערך.

יעקב ליצמן: בי"ת, משרד השיכון.

יעקב ליצמן: גימ"ל, בנקים.

יעקב ליצמן: דל"ת, משרד רואי החשבון.

יעקב ליצמן: אני אתחיל מהרשות לניירות ערך.

יעקב ליצמן: הרשות צריכה לבצע בדיקות ומי כמונו בוועדת הכספים יודעים כמה שהרשות כל יום מבקשת עוד להחמיר את הבדיקות, עוד להחמיר, ועוד לעשות ככה וככה.

יעקב ליצמן: כל פעם חוקים ותקנות חדשות.

יעקב ליצמן: בדרך כלל אישרנו את הכול.

יעקב ליצמן: אני לא זוכר אפילו פעם אחת שדחינו.

יעקב ליצמן: אבל, אני לא יודע על מה הם מפקחים.

יעקב ליצמן: עובדה שלמשל חברת "חפציבה" גלובל העבירה לפני חודש ימים 40 מיליון שקלים לרכוש קרקעות מרוסיה.

יעקב ליצמן: אתם מבינים שלפני חודש ימים, 40 מיליון שקל, ב- 29.6.07.

יעקב ליצמן: חברה שאנחנו יודעים היום על חובות של מיליארד ו-700 מיליון שקלים (אני לא חושב שמישהו עדיין יודע עד הרגע הזה כמה חובות), פתאום אפשר להעביר והכול בסדר.

יעקב ליצמן: אין אפילו בדיקה אחת.

יעקב ליצמן: אף אחד לא יודע מה קרה ברוסיה שקונים עכשיו, הכול איתם בסדר?

יעקב ליצמן: רבותיי, היה ידוע כבר על צ'קים חוזרים בבנקים.

יעקב ליצמן: באותה תקופה שהיו שמועות על בטוחות היתה תקופה שהחברה חייבת לתת חוק מכר, ערבות, לא נתנה, לא לכולם.

יעקב ליצמן: היא סחבה את זה, במקום זה היא נתנה לאנשים, וידוע לי, מהאנשים שנתנה להם צ'קים.

יעקב ליצמן: כביטחון נתנה להם צ'קים.

יעקב ליצמן: מסתובבים מיליוני שקלים בצ'קים של אנשים שיש להם כביכול ערבות עד שיקבלו את חוק המכר הזה.

יעקב ליצמן: לא קיבלו את חוק המכר הזה.

יעקב ליצמן: אין שום ערבות.

יעקב ליצמן: אין שום ערבויות, שזה חייב על פי חוק.

יעקב ליצמן: אז קודם כל, איפה הרשות לניירות ערך שהיא הבודק מה שקורה כאן.

יעקב ליצמן: בי"ת, איפה רואה החשבון?

יעקב ליצמן: נלך לפי הסדר.

יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים מה קרה.

יעקב ליצמן: אני כן יודע, כי הרואה חשבון והמבקר היה אותו בן אדם.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, מי שצריך להיות המבקר של החברה, הוא גם היה רואה חשבון שלה.

יעקב ליצמן: וכאן אני מגיע לנושא השני.

יעקב ליצמן: יש חוק מכר, האם מישהו מפקח במשרד השיכון שהבנקים, שהחברות נותנים את חוק המכר.

יעקב ליצמן: האם פעם אחת משרד השיכון בדק בדיקות פתאומיות מסודרות.

יעקב ליצמן: האם הוא בדק שיש חוק מכר לכל מי שרכש דירה.

יעקב ליצמן: זה הפקר, אף אחד לא הסתכל שם.

יעקב ליצמן: אז איפה הביקורת של משרד השיכון כאן?

יעקב ליצמן: כאן, שאם כן יש פרשה של משרד השיכון, ולדעתי יש, ועוד איך, לדעתי משרד השיכון צריך להיות שותף והמשרד צריך גם לשלם, על אף שזו חברה פרטית.

יעקב ליצמן: משרד השיכון חייב להיכנס לעובי הקורה ולהשתתף בהוצאות.

יעקב ליצמן: זה לא יעזור, כי לדעתי גם הם פישלו בקטע הזה.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לכם שהייתי בבית שמש, 90% מהדירות, רבותיי, אף אחד לא חולם לעזוב את הדירה.

יעקב ליצמן: לא משנה.

יעקב ליצמן: אצלם זה שאלה שאנשים מכרו כל מה שהיה להם, בשביל הדירות.

יעקב ליצמן: לא רק מה שהיה להם, גם מה שלא היה להם.

יעקב ליצמן: מה שיש להם, סך הכול, לאנשים הטובים יש ערבויות והפחות טובים, צ'קים, שגם לא שווה לשום דבר.

יעקב ליצמן: צריך לסגור את הדברים מהיום והלאה.

יעקב ליצמן: נכון אנחנו נדון, כפי שאמרת, נקיים עוד ישיבות, אבל מעבר לכל הדברים, אנחנו צריכים להגיע למסקנה אחרי סוף התהליך כאן, שלושה דברים: דבר ראשון, איך גומרים את הדירות, לא משנה הדרך, צריך לראות איך אנחנו דוחפים ועוזרים כאן לשופט, איך אנחנו סוגרים את הפרצות בנתונים כאן ברשות לניירות ערך, במשרד השיכון ובבנקים.

יעקב ליצמן: הבנקים, אגב.

יעקב ליצמן: החוק צריך להגיד כמה דברים.

יעקב ליצמן: אל"ף, גם לפרצות, בי"ת, לחייב את משרד השיכון שכל מי שבונה דירה, דירות חדשות, חייב להירשם במשרד השיכון והם יבדקו כל אחד אם יש לו חוק מכר, אם יש לו ערבות.

יעקב ליצמן: זה חייב להיות.

יעקב ליצמן: זה אל"ף-בי"ת.

יעקב ליצמן: בבנקים יש פיקוח.

יעקב ליצמן: איפה יש פיקוח על מה שקורה בחוקים אחרים?

יעקב ליצמן: על הוצאות והכנסות יש מס הכנסה, אין אף אחד לא מפקח.

ראובן ריבלין: המצב מעורר כמה סימני שאלה, שגם העלה היושב ראש לשעבר, שביקשנו לזמן אותו לישיבה.

ראובן ריבלין: אנחנו בציבור שמורכב או מאנשים שרוכשים דירה, והיום שמעתי מישהי שאמרה, מהיום לרכוש רק דירות יד שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו מפחדים כבר לרכוש דירות חדשות.

ראובן ריבלין: ואל תזלזלו, קול המון כקול שדי.

ראובן ריבלין: ואנחנו, המחוקקים שהאצבע המאשימה מכוונת אלינו במידה לא מעטה של צדק, חוקקנו את חוק לשכת עורכי דין, שמחייב עורך דין להגן על לקוחות, אבל גם לקיים את החוק.

ראובן ריבלין: יותר מכך, חוקקנו את חוק לשכת רואי חשבון, שבו רואי החשבון, יחד עם היותם הנאמנים של לקוחותיהם, הם גם נאמנים של הציבור ולכן הדיווח שלהם על מאזנים כאלה או אחרים, הציבור יכול לראותם, ולוודא שאכן הוא עושה עסקאות עם אנשים אשר יכולים לספק את הסחורה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, כפי שכל אדם סביר היה רואה את העניין כך.

ראובן ריבלין: אני מלווה את רשות ניירות ערך, עוד לפני שמשה טרי היה שם ומשה טרי נתן תנופה רבה לרשות זו, אבל ביום פקודה, מתברר שהרשות אפילו מבקשת, כפי ששמעתי היום מתגובות כאלה ואחרות, לרחוץ בניקיון כפיה בעניין הזה.

ראובן ריבלין: היא אומרת, 'אנחנו לא מיועדים לבוא ולומר לציבור, יש כאן אותות אזהרה על הקיר', שכן בעניין זה היו אותות אזהרה לא מעטים.

ראובן ריבלין: הרי לבוא למערכת שאנחנו יצרנו, כדי לבוא ולהזהיר את הציבור, שמא חלילה הוא ייכנס למלתעותיהם של נוכלים כאלה או אחרים.

ראובן ריבלין: והמצב שבו חתמים היום מבקשים לשכנע לקוחות לרכוש מניות, יש איזה שהיא אפשרות של ניגוד עניינים, שכן החברות צריכות את הכספים, כדי שיהיה להם את המזומן הזה הנחוץ, ומהצד האחר, יש חשש כבד מאוד להשקעה.

ראובן ריבלין: מי הוא זה שמזהיר את הציבור?

ראובן ריבלין: האם בורסה היא לא כזו שבאה, ומתפקידה, יש בה מידה כזאת או אחרת של סיכון, אבל הסיכון הוא סיכון מחושב, כאשר כל המערכות עומדות ומגנות.

ראובן ריבלין: גם, כפי שהיטיב לומר זאת, היושב ראש היוצא, שאלו את משרד השיכון עד כמה אתם בודקים את המערכת, כאשר אתם מאפשרים לחברות השיכון או לחברות בנייה, כאלה או אחרות, לבנות ולבנות ולבנות, בלי שאתם עדים וערים לכך שאתם שולחים את הציבור לאותם מקומות שבהם הוא מבקש לקבל הגנה.

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה מחייבים אותנו בבחינה מחדש של כל המערכת.

ראובן ריבלין: אני יודע שאני הייתי בין אלה שחוקקו את חוק המכר בזמנו.

ראובן ריבלין: חוק המכר, חשבנו שהוא מהפכה, שהוא מאפשר את ביטחון כמעט מוחלט.

ראובן ריבלין: אז איפה עורכי הדין, איפה רואי החשבון?

ראובן ריבלין: האם יכול אדם לבוא ולומר לי 'שמע, תוותר על ערבות בנקאית ואני אתן לך 20% הנחה?

ראובן ריבלין: ' כאזרח תמים שאומרים לו 'תשמע, דירה עולה 2 מיליון ואתה תקבל אותה במיליון 600', תשמעו, אני יודע שכל המערכות האלה עובדות ומגינות עליי, ומה יותר שִמחה אני יכול לשמוח מאשר שחסכתי 400,000 ויכולתי לרכוש דירה.

ראובן ריבלין: יש פה מחיר מציאה והנה מתברר שנכנסתי לאיזה שהיא קומבינציה, קומבינה שמביאה אותי למצב שבו אני... בסופו של דבר, יבואו חבריי ויאמרו, זה לא כוחות השוק, אלא מדינת ישראל צריכה לעמוד היום ולהגן על כל המסכנים האלה.

ראובן ריבלין: ובאמת מה נאמר לאותם מסכנים?

ראובן ריבלין: חיילים משוחררים, אנשים אשר הוריהם חסכו באמת שקל לשקל, על מנת לאפשר להם להתחיל את חייהם?

ראובן ריבלין: מה נאמר להם?

ראובן ריבלין: אני יודע שבסופו של דבר, אדוני היושב ראש, תגיע אלינו איזה שהיא בקשה שבה יאמרו בכל הבנקים, הממשלה משלמת.

ראובן ריבלין: מה זה הממשלה?

ראובן ריבלין: הממשלה תשלם?

ראובן ריבלין: הממשלה, זה כמו שאפשר בחברה להתפטר, גם הממשלה יכולה להתפטר.

ראובן ריבלין: אז תהיה ממשלה אחרת - זו המדינה משלמת.

ראובן ריבלין: זה אנחנו משלמים.

ראובן ריבלין: אני חושב שעניין זה, שהוא מכעיס מאוד, משום שאני חושב שחבר הכנסת ליצמן צודק, מדובר פה לא במיליארד או 2 מיליארד.

ראובן ריבלין: זה רק קצה הקרחון, ואמון הציבור חשוב ואמון הציבור אומר שהאחריות עלינו ואנחנו צריכים לתת מענה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

סטס מיסז'ניקוב: יש לנו זמן מוגבל עד 12:00.

סטס מיסז'ניקוב: מי מטעם משרד השיכון רוצה לדבר?

שרה צימרמן: אנחנו שני נציגים.

שרה צימרמן: חברת "חפציבה" היא אחת החברות הגדולות במדינה.

שרה צימרמן: במסגרת הפרוגרמה של משרד השיכון היא היתה אולי הגדולה ביותר, אולי יש עוד אחת בסדר גודל כזה.

שרה צימרמן: גם המשרד הופתע.

שרה צימרמן: כי במהלך עסקים הרגיל של יום יום, יש לנו קשרים רבים עם החברה והיא עמדה בהם.

שרה צימרמן: זאת אומרת, כשמסתכלים היום בדיעבד, אפשר היה לראות רמזים שאולי בזמן האחרון היא ביקשה קצת לדחות את החוזה הזה, קצת, אבל לא משהו משמעותי שאתה יכול להבין שהחברה בקשיים.

ראובן ריבלין: האם ידעתם שיש שרוכשים אשר מוותרים על החובה של ערבות, לפי חוק המכר?

ראובן ריבלין: אתם במשרד השיכון, האם האנשים שלכם באזור לא שמעו, לא קיבלו ידיעות, לא היו מודעים לדבר הזה?

שרה צימרמן: לגבי עוד חלק מהנתונים: החברה הזו מכרה דירות, עבדה במקומות בוא נאמר לא באזורי הליבה של הביקוש, לא באזור המרכז, אבל גם לא באזורי הפריפריה הרחוקים.

שרה צימרמן: היא עובדת במקומות שיש ביקושים.

שרה צימרמן: במעלה אדומים יש ביקושים, בבית"ר יש ביקושים, באדם יש ביקושים.

שרה צימרמן: כי היא הלכה למקומות מסוכנים, אבל היה ביקוש, כך שהקונסטלציה הפנימית שהיתה שם היא מפתיעה, כמו שהפתיעה את כולם.

סטס מיסז'ניקוב: היא לא השאירה דירות ריקות.

שרה צימרמן: מה זאת אומרת, לא השאירה דירות ריקות?

סטס מיסז'ניקוב: לא מכורות.

שרה צימרמן: יש לה דירות לא מכורות.

שרה צימרמן: יש לה כמה מאות דירות לא מכורות.

שרה צימרמן: חלק מהדירות---

יעקב ליצמן: יש לי רושם שגם אלף דירות לא מכורות, לא הייתי---

ציפי בירן: אדוני, לחברה הזו יש עוד הרבה פרויקטים שהם בכלל לא במסגרת הזו, לא במידת הפרוגרמה, אלא במסגרת שלנו יש כ-500 דירות לא מכורות.

ציפי בירן: 620 דירות לא מכורות.

ציפי בירן: לגבי הנושא הזה של המעקב והפיקוח.

ציפי בירן: הנטייה ב-6 השנים האחרונות, הכיוון של השנים האחרונות הוא שגם הבנייה על קרקע ציבורית.

ציפי בירן: .. הרי מה משרד השיכון בעצם עושה, וגם המינהל, הוא משווק קרקע ציבורית.

ציפי בירן: העיקרון הוא שוק חופשי.

ציפי בירן: זאת אומרת, הבנייה והמכירה, הכול תואם לשוק החופשי.

ציפי בירן: מערכת הבקרה היא לא כמו פעם, שהיינו בונים בנייה ציבורית, היום פחות ופחות.

ציפי בירן: מי שרוצה להשוות אותנו למינהל, אז במינהל בכלל משווקים במילא קבלנים רשומים.

ציפי בירן: אנחנו מקפידים שאלה יהיו קבלנים רשומים.

ציפי בירן: וגם על זה יש מלחמה.

ציפי בירן: אם כי, יכול להיות שיבוא המינהל ויגיד לנו 'תראי, את עושה קבלנים רשומים, אני עושה לא קבלנים רשומים, מי שנפל זה קבלן רשום'.

ציפי בירן: כך שזה יכול להיות שזה הפוך על הפוך.

ציפי בירן: בכל אופן, אנחנו דואגים שזה קבלן רשום ואנחנו מפקחים ברמה מסוימת על הקבלנים אנחנו לא מפקחים על זה שלכל אחד יש ערבות חוק מכר.

ציפי בירן: רשם הקבלנים מופקד, הוא יושב איתנו.

ציפי בירן: הוא מופקד על תלונות שמוגשות בגין חוק המכר, כאשר יש, אבל אם אין תלונה---

סטס מיסז'ניקוב: אבל תלונה תמיד באה בדיעבד.

ציפי בירן: לא, בעבר היו תלונות וזה טופל בחברה (לא החברה הספציפית הזאת), אבל ודאי יוסף רזי יגיד, הוא ממלא מקום רשם הקבלנים.

ציפי בירן: הוא מופקד על הנושא.

סטס מיסז'ניקוב: אם בחוק המכר לא קבענו במפורש שאתם צריכים לפקח---

ציפי בירן: אתה מדבר על חוק המכר?

סטס מיסז'ניקוב: אני מתייחס עכשיו לחוק המכר.

ראובן ריבלין: אנחנו נכתוב ונאמר, על המדינה לעשות את תפקידה, לפקח.

ראובן ריבלין: בשביל מה אנחנו מגינים על זה?

ראובן ריבלין: תסבירו לי.

ציפי בירן: חוק המכר הוחל ב-74'.

ציפי בירן: היו כמה עדכונים בדרך, מאוד מאוד חיוניים, אבל לא הצלחנו להזיז את זה, התאחדות הקבלנים התנגדה.

ציפי בירן: כל פעם שהתחלף שר, הבאנו את זה.

ציפי בירן: גם היום, חוק המכר, דירות מפרט, מונח פה בכנסת ולא מזיזים אותו.

ציפי בירן: גם שם זה בעיה, ולא מקדמים אותו, וצריך לקדם אותו מהר ודחוף.

ציפי בירן: החוק עצמו מחייב

רן כהן: לאיזה ועדה זה הלך?

ציפי בירן: זה לא ברור לאיזה ועדה זה הלך.

ציפי בירן: אפשר לבדוק.

ציפי בירן: כנראה שזה בוועדת הכלכלה.

ציפי בירן: לא הבטחת השקעות, חוק המכר דירות עבר קריאה ראשונה.

ציפי בירן: שם זה מחייב קבלן לתת מפרט לפי חוק המכר, ששם הרוכש יודע בדיוק מה הוא מקבל, איזה פריטים, איזה סוג, וזה מאוד חשוב, וזה מונח שם ולא מקוּדם.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להחזיר אותך קצת למיינסטרים של הדיון.

ציפי בירן: אני אומרת שאת החוק הזה צריך לתקן, יש בו פגמים וצריך לתקן, ואנחנו נעשה הכול לתקן אותו.

ציפי בירן: ועכשיו בואו נתרכז במה יש לנו.

רן כהן: השאלה אם הנושא הזה של הערבויות בפיקוחכם.

ציפי בירן: לא, לא.

ציפי בירן: אני אומרת את זה באמרת אגב, ואפרופו, שאם הוא לא יקודם, החוק הזה מחייב מוכר או קבלן, חברה קבלנית, לתת ערבויות, לתת בטוחות.

ציפי בירן: יש חמש דרכים למתן הבטוחות, לסוג הבטוחה.

ציפי בירן: שתיים הן כספיות ושלוש הן אחרות.

ציפי בירן: הבטוחה הנפוצה ביותר היא בטוחת האחוזים.

ציפי בירן: עכשיו, הקבלן חייב לתת ערבות.

ציפי בירן: יש פה הוראה בחוק, הוראה עונשית, שאם הוא מפר עובר על חוק העונשין.

ציפי בירן: ב-2002 פרסם מפקד כוחות צה"ל בשומרון בצו, למועצות מקומיות, הוסיפו את חוק המכר הבטחת השקעות לרשימת החוקים שחלים באזור ההתיישבות של היהודים ביהודה ושומרון.

רן כהן: למה זה חשוב?

ציפי בירן: אני רק אומרת, בגלל ששמענו שאמרו שהחוק לא חל ביהודה ושומרון.

ציפי בירן: הוא חל.

סטס מיסז'ניקוב: הוא חל, כן.

סטס מיסז'ניקוב: בדקנו את זה.

יעקב ליצמן: מצפצפים, מה זה משנה אם הוא חל או לא חל?

יעקב ליצמן: בחוק מוגדר שיש חצי שנה מאסר למי שלא ייתן חוק מכר, ועובדה שאישרתם בצו.

ציפי בירן: אנחנו לא יודעים כמה דיירים לא קיבלו, אנחנו לא יודעים כמה הם.

ציפי בירן: הם צריכים לפנות אלינו, לראות מה.

ציפי בירן: אנחנו לא יכולים לנחש מי קיבל.

ציפי בירן: זה כמעט כולם.

ניסן סלומינסקי: בואי נעזור לך.

ניסן סלומינסקי: מה קורה מעכשיו, לגבי המקרה הזה?

ציפי בירן: משרד השיכון צריך לשבת עם השר ולראות מה עושים.

ציפי בירן: אנחנו נשב עם השר.

ניסן סלומינסקי: האם יש לכם נהלים ברורים במקרה שחברה קורסת?

ציפי בירן: לא, אנחנו אספנו את כל הנתונים.

ניסן סלומינסקי: איזה מן תשובה זאת, לשבת עם השר?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין.

ציפי בירן: הנושא נמצא בבירור משמעתי, אנחנו צריכים לראות מה קורה.

ציפי בירן: אם יש צו הקפאת הליכים, אנחנו צריכים לקבל--- תראה, זה לא פעם ראשונה.

ציפי בירן: כשחברת שומרון לפני שנים, פשטו רגל, היה תיקון של חבר הכנסת ונתנו שם הלוואות.

סטס מיסז'ניקוב: אז מה קורה עכשיו?

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מבין.

סטס מיסז'ניקוב: למה צריך לשבת עם השר כדי להפעיל תוכנית ?

ציפי בירן: מה זה להפעיל תוכנית?

ציפי בירן: מה ייתנו להם?

ציפי בירן: הלוואות?

סטס מיסז'ניקוב: אני שואל אותך.

ציפי בירן: צריך לראות, צריך לקבל את הרשימה של כל הדיירים, של אותם רוכשים שלא קיבלו.

ציפי בירן: ..

ציפי בירן: אני אומרת שצריך לקבל רשימה של אותם רוכשים שאין להם ערבויות ואז נראה.

סטס מיסז'ניקוב: אם לא הנתונים של מי שרכש דירה ולא קיבל ערבות, איזה מן נתונים אספתם?

סטס מיסז'ניקוב: מספר הנעליים, מספר תעודת זהות?

סטס מיסז'ניקוב: מה?

ציפי בירן: לא, אנחנו לא הלכנו לשם לקבל---

סטס מיסז'ניקוב: אני מסתמך על מה שהיועצת המשפטית אמרה.

סטס מיסז'ניקוב: היועצת המשפטית אמרה שהם אספו נתונים.

סטס מיסז'ניקוב: משרד השיכון אסף נתונים.

ציפי בירן: נתונים לא על הרוכשים, אלא על ה---

סטס מיסז'ניקוב: על הנרכשים?

ציפי בירן: מה השאלה?

יעקב ליצמן: זה פי עשר יותר חמור מאשר חשבתי קודם.

עופר רפפורט: קודם כל, תודה על ההזדמנות שניתנה לי.

עופר רפפורט: יש כאן את נציגי מטה המאבק הארצי.

עופר רפפורט: אנחנו בימים האלה, החל מרגע הבשורה, התארגנו כמטה.

עופר רפפורט: בתחילה זה היה מטה מצומצם, על מנת להגיע לכל האנשים, מתוך ההבנה שככל הנראה לקבוצה של אנשים יש הרבה יותר כוח ומשמעות מבודדים.

עופר רפפורט: רק לסבר את האוזן, סדר גודל האנשים הנפגעים, במונחים שאתם חברי הכנסת מבינים, זה מנדט.

עופר רפפורט: סדר גודל של 20,000 אנשים, פלוס מינוס.

עופר רפפורט: יש 4,000 יחידות דיור, בממוצע 4-5 אנשים ביחידה.

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, הגעתם למקום נכון.

עופר רפפורט: היות ולכם יש ניסיון פוליטי רב יותר משלי, אני שמח שכולם עוזרים לי,

שלי יחימוביץ': באנו לעזור לכם.

עופר רפפורט: רק שיבינו מה המשקל שיש סביב האנשים שהתאגדו אצלי.

עופר רפפורט: החל מהיום שנודע לנו, אנחנו, באתר שעוסק ביחסי ציבור, Life PRCON, העלינו שם איזה שהוא טופס שאנשים יוכלו להירשם פנימה.

עופר רפפורט: עד היום יש לנו סדר גודל של מעל אלף אנשים שנרשמו ומעוניינים להיות חלק מכל ההתאגדות הזאת.

עופר רפפורט: זה משפחות.

עופר רפפורט: מעבר לנקודה הזאת, כמו שאמרתי, אנחנו מתאגדים לצורך העניין ואנחנו גם קוראים לכולם להמשיך ולהתאגד איתנו.

עופר רפפורט: כעת מה שקורה, אנחנו מנסים לבחון דרכים ברמה המשפטית והדבר הזה מאוד מאוד יקרה.

עופר רפפורט: יותר מזה, הבעיה כל כך מורכבת, היות וישנה שונות מאוד גדולה בין פרויקט אחד לבין פרויקט אחר.

עופר רפפורט: בכל פרויקט ישנם אנשים שיש להם ערבות מלאה, על כל הכסף.

עופר רפפורט: ישנם אנשים שאין להם בכלל ערבויות על הכסף ויותר גרוע מזה, ישנם אנשים שהפקידו, בעצת "חפציבה", כספים בחשבונות שהם לא הבנק המלווה, ויש כאלה שהפקידו כספים בחשבונות של "חפציבה" וממה שאני שמעתי, יש אנשים שהפקידו לחשבונות שהם גם לא של "חפציבה".

עופר רפפורט: אני לא מבין, ברמה האישית, איך חברה ציבורית, שלה יש פיקוח מהרשות לניירות ערך, איך קורה שגוף מהסוג הזה, שהוא עושה כל כך הרבה פעולות, ואין עליו פיקוח.

שלי יחימוביץ': כמה חשובים הבנקים, להערכתך?

עופר רפפורט: קשה לי להעריך בדיוק.

עופר רפפורט: אין לנו עדיין תיעוד.

עופר רפפורט: ההתאגדות שם רק בת שלושה ימים.

עופר רפפורט: זה מאוד קשה, אבל הנתונים מתחילים לזרום.

עופר רפפורט: אין לנו מספר, כמה אנשים עם ערבויות.

עופר רפפורט: אלה נתונים שאנחנו אוספים אותם היום.

עופר רפפורט: אבל משיחות שהיו לי, הנתונים מזעזעים.

עופר רפפורט: חלק גדול, אני לא מדבר על 50%, 50% זה חלק גדול, אני מדבר על יותר---

סטס מיסז'ניקוב: אתה אומר ש-50% בלי ערבות?

עופר רפפורט: בלי ערבויות, או עם ערבויות חלקיות.

עופר רפפורט: רבותיי, אני מספר לכם הכול.

עופר רפפורט: אנחנו בדיוק היום סוגרים את הנושא הזה עם היועץ המשפטי שלנו---

סטס מיסז'ניקוב: עם מי?

עופר רפפורט: לפעמים זה נורא מבלבל, אבל אנחנו משתדלים להתייעץ באנשים הכי בכירים בשוק, היות ומדובר בבעיה שהיא לאומית, אין לי מלה אחרת לתאר את זה.

עופר רפפורט: רק להבין.

עופר רפפורט: 4,000 יחידות, 20,000 אנשים.

עופר רפפורט: זה רק האנשים.

עופר רפפורט: יש עוד אלפי, אולי עשרות אלפי אנשים ומשפחות של אותם קבלנים או קבלני משנה שהתחייב על איזה 50, 60, 100 אלף, נשאר בטוח, נשאר בבית שלו, והוא נופל כמו כולנו.

עופר רפפורט: ההערכה שלנו, הערכה גסה, סדר גודל של 100 אלף אנשים נפגעו.

עופר רפפורט: סדר גודל.

עופר רפפורט: קבלנים, קבלני משנה, מרמת האינסטלטור עד רמת קבלן של אני לא יודע ואנשים שככל הנראה משכנו את הבית שלהם כדי לעבוד בחברה כמו "חפציבה".

עופר רפפורט: סביר להניח שאם אנחנו ניתן לזה טיפול נכון, ואני כל כך שמח שכולכם, יש לנו נציגות מאוד גדולה של חברי כנסת, בדרך כלל---

שלי יחימוביץ': מה היתה הסיבה שאנשים ויתרו על ערבות?

שלי יחימוביץ': מה הובטח להם בתמורה?

עופר רפפורט: אני שמח על השאלה שלך.

עופר רפפורט: תרשה לי להגיב בנקודה הזו.

עופר רפפורט: חלק מהאנשים, אתה נותן חלק מההתחייבות, על פי חוק מכר, ואתה מקבל ערבות.

עופר רפפורט: אך טבעי.

עופר רפפורט: ב"חפציבה" היה מצד אחד, חלק מהאנשים לא הפקידו בכלל בחשבונות רלוונטיים.

עופר רפפורט: זה דבר ראשון.

עופר רפפורט: הדבר השני, אלה שהפקידו בחשבונות הרלוונטיים, נאמר להם, תשלם, תוך 30 יום תקבל את הערבות.

עופר רפפורט: במקרה שלי, שאני לא הסכמתי, בין הבודדים, אגב, אמרתי, אני רוצה ערבות, אחרת לא אתן את הכסף.

שלי יחימוביץ': אבל מה אמרו לך כשאמרת שאתה לא מסכים לוותר על הערבות?

שלי יחימוביץ': מה הם עשו?

עופר רפפורט: כיפוף ידיים ובסוף הם הסכימו במקרה שלי.

עופר רפפורט: אבל זה מקרה בודד.

שלי יחימוביץ': איך?

עופר רפפורט: במשא ומתן.

עופר רפפורט: רבותיי, אני רוצה להשלים את הנקודה.

שלי יחימוביץ': תספר לנו למה זה קרה.

עופר רפפורט: אלה שנאמר להם, אנחנו צריכים להכין את הערבות, זה לוקח זמן'.

עופר רפפורט: תראו, לא כל אחד יש לו את ההבנה המשפטית ואני אתן לכם דוגמה לעורכי דין שנפלו.

עופר רפפורט: בסדר?

עופר רפפורט: לא לכולם יש את ההבנה המשפטית, לבוא ולהגיד, 'חבר'ה, אני רוצה ערבות לפני הכסף'.

עופר רפפורט: ההבנה של האנשים היתה 'מה?

עופר רפפורט: זה "חפציבה", בוא'נה זה...'.

עופר רפפורט: עכשיו זה המצב.

עופר רפפורט: יכול להיות שקבלן גם מתאושש.

עופר רפפורט: אז קל וחומר שהם סמכו עליהם שהערבות תגיע בעוד 30 יום.

סטס מיסז'ניקוב: עברו 30 יום, למה לא התלוננו?

עופר רפפורט: קשה לי להשיב.

עופר רפפורט: 30 יום הגיעו, עכשיו אתה מרים טלפון.

עופר רפפורט: במקרה הטוב עונים לך, במקרה הלא טוב לא עונים לך.

עופר רפפורט: עוברים יום, יומיים, שבוע, חודש, אתה שולח מכתבים.

עופר רפפורט: אומרים לך 'תקשיב, זה יגיע יותר מאוחר'.

עופר רפפורט: אנשים נמשכים ברמה של חודשים ויש כאלה ברמה של יותר משנה.

עופר רפפורט: תבינו, על הדירה אתה משלם לפי שלבים.

עופר רפפורט: חלק מהאנשים שכרו עורכי דין, חלק מהאנשים כל כך תמימים שהם חשבו שאם משלמים אחוז וחצי, אז זה בסדר אנשים פשוטים.

עופר רפפורט: תראו, מצלצלת אליי אישה, גרושה, שני ילדים קטנים.

עופר רפפורט: היא אומרת לי 'עופר, מכרתי את הבית שלי, שילמתי את כל הכסף, כי אמרו שאני אקבל הטבה משמעותית על מזומן'.

עופר רפפורט: והיום אין לה איפה לגור.

עופר רפפורט: אני בא ושואל, איפה הפיקוח?

עופר רפפורט: , אני נוסע בבן יהודה, יש פיצוציה, בסדר?

עופר רפפורט: נכון שיהיה פיקוח על הפיצוציה הזאתי?

עופר רפפורט: עזוב, המקרה האחרון, לחם אחיד.

עופר רפפורט: זוכרים?

עופר רפפורט: כולם מעורבים.

עופר רפפורט: איזה בלגן עשו על 2.5 שקל?

עופר רפפורט: חבר'ה, מדובר כאן ב-2 מיליארד שקלים.

עופר רפפורט: 2 מיליארד שקלים.

עופר רפפורט: עוד דבר אחד.

עופר רפפורט: רשם הקבלנים.

עופר רפפורט: הרי רשם הקבלנים, זה מהאנשים שמקבלים שכר, נכון?

עופר רפפורט: הרי הם מקבלים שכר.

עופר רפפורט: איפה הם?

עופר רפפורט: למה אתה צריך את המשרות האלה בניהול במחיר הלחם ולא בבנייה?

עופר רפפורט: תראו, אתם רואים אותי, מכבד את המקום, מגיע, כל האנשים כולם, מעמד ממוצע, ממוצע פלוס, או ממוצע מינוס.

עופר רפפורט: יש מג"ד בגולני---

ערן לאופר: מבינים שזה בעצם אסון לאומי, זה כמו שבהתנתקות דובר ב-500 בתים, פה מדובר ב-4,000 בתים, 100 אלף איש, שהם עמוד השדרה של מדינת ישראל.

ערן לאופר: זה מעמד הביניים שעובד ומתפרנס, זה לא אנשים מהעשירון העליון שהם יכולים להפסיד מיליון שקל.

ערן לאופר: זה אנשים שעושים צבא.

ערן לאופר: אני סמג"ד, במלחמה הייתי כמעט 40 יום---

עופר רפפורט: אדם מגיע לבנק, הוא לוקח הלוואה, משכנתא, לא משנה מה.

עופר רפפורט: הכסף, במקום שיבוא על חשבון הבית, הוא עובר לאיזה שהוא חשבון אחר.

עופר רפפורט: מה, אני מבין מה הבנקים עושים יחד עם "חפציבה"?

עופר רפפורט: אני לא מבין.

עופר רפפורט: זו השערה.

עופר רפפורט: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: האם הבנק שאל אותך אם יש לך ערבות חוק מכר?

עופר רפפורט: במקרה שלי, כן.

עופר רפפורט: אני קצת יותר---

יעקב ליצמן: שאלו אותך?

עופר רפפורט: אני קצת יותר בעניינים.

עופר רפפורט: אבל אתה צריך להבין דבר אחד---

יעקב ליצמן: גם שאלו מי שאין לו חוק מכר?

עופר רפפורט: יש הרי גוף שמפקח על הבנקים, איפה הוא?

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו נשאל את הבנקים את השאלות האלה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהדברים שאנחנו שומעים חשובים ביחס לעתיד, כי מה שקרה פה, מי אמר שלא יקרה מחר לחברה הזו או לחברה הזו?

ניסן סלומינסקי: כלומר, זה לא דיון רק על העבר, אלא זה גם דיון על ההווה וזה גם דיון על העתיד, וזה גם דיון על מעשה שצריך לסכם אותו.

ניסן סלומינסקי: באיזה חברה, אם "חפציבה", חברה הגדולה והידועה, שהיא מתמוטטת, ופתאום מאותו רגע אף אחד בכלל לא רלוונטי, אף אחד לא קשור, אף אחד לא אחראי, אף אחד לא זה, אז מי כן אחראי בחברות הבנייה?

ניסן סלומינסקי: כלומר, כל הענף יכול להתמוטט.

ניסן סלומינסקי: וכמו שאמר קודמי קודם, אז אנשים שצריכים להשקיע כסף, לא יוכלו לקנות דירות חדשות ונגמר הסיפור.

ניסן סלומינסקי: יתחילו לדבר רק על דירות סוג ב'.

ניסן סלומינסקי: עכשיו זה אני אומר שנדע שאנחנו לא מדברים רק על העבר, אלא גם על ההווה ועל העתיד.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, נקודה אחת שעולה כאן באופן גלוי זה הנושא שיש חוק ואמרו עליו הרבה , שהוא חוק שגם מי שלא מקיים אותו, עובר עבירה.

ניסן סלומינסקי: האחריות מוטלת על החברה.

ניסן סלומינסקי: לא הקונה צריך לדרוש, החברה חייבת לתת לו.

ניסן סלומינסקי: אם היא לא נותנת, היא עוברת עבירה פלילית.

ניסן סלומינסקי: מה שאנחנו שומעים פה, אל"ף, שהחברה לא נתנה, בי"ת, שהיו מקרים שהחברה פיתתה אנשים לא לקבל את זה ותמורת זה נתנה להם איזה שהיא הנחה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: גימ"ל, אנחנו שומעים גם שנתנו לאנשים צ'ק, במקום ערבות נתנו להם צ'ק, וגם שמעתי פה שגם נתנו כל מיני ערבויות מזויפות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה סדרה של דברים שזה משהו מטורף.

ניסן סלומינסקי: מדובר כאן על חברה ענקית, חברה שזכתה באמון של כולם.

ניסן סלומינסקי: אז מישהו צריך לבדוק, מישהו צריך להיות אחראי.

ניסן סלומינסקי: מי אחראי שהחברה אכן תממש את החוק?

ניסן סלומינסקי: מוכרח להיות, מתוך כל הגופים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זה משרד השיכון, אני לא יודע אם זה רזי, אני לא יודע אם זה הממונה על שוק ההון, או אני יודע, ברשות ניירות ערך, אבל מישהו מוכרח שהוא יהיה אחראי לזה, ואסור שיהיה מצב שחברה שכמה שותפים בה, אז כל אחד אומר 'זה לא אני', בסוף האזרח הקטן, מה שנקרא, נפגע מזה.

ניסן סלומינסקי: זו, אני חושב, הנקודה הראשונה שנצטרך לברר.

ניסן סלומינסקי: מי אחראי על זה שהחברה תעסוק בזה.

ניסן סלומינסקי: כי אם לא, זה אסון, וחייבים מיד לתקן את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל מוכרח להיות איזה שהוא אחראי.

ניסן סלומינסקי: זה דבר ראשון.

ניסן סלומינסקי: וממילא, מה אנחנו עושים עם זה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, כל מה שדיברנו עכשיו, מה האחריות של כל אחד מהרגולטורים, של רשות ניירות ערך, של משרד השיכון, של כל האחראים.

ניסן סלומינסקי: לבדוק כל אחד ואחד עכשיו, שנדע גם כלפי עבר וגם כלפי העתיד.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף, רואי החשבון של החברה.

ניסן סלומינסקי: איפה הם היו?

ניסן סלומינסקי: בשביל מה לוקחים רואי חשבון ובשביל מה יש את כל הדרישות האלה?

ניסן סלומינסקי: אם הם לא הצליחו להרגיש שהחברה עומדת לקרוס, איך זה יכול להיות?

משה גפני: הם שכירים של החברה.

ניסן סלומינסקי: לזה אני רוצה להגיע.

ניסן סלומינסקי: כלומר, איך יכול להיות שרואה חשבון חיצוני, מבקר פנימי, שגם כן יש לו אחריות כלפי הציבור, איך יכול להיות שהם לא שמו לב ולא ראו שהחברה עומדת לקרוס?

ניסן סלומינסקי: איך זה יכול להיות?

ניסן סלומינסקי: אני שואל את זה כדי שנדע מכאן להסיק.

ניסן סלומינסקי: ואם הם שמו לב, יכול להיות שיש להם אחריות והם צריכים גם לשאת בתוצאות.

ניסן סלומינסקי: דבר שלישי זה הבנקים.

ניסן סלומינסקי: הבנקים שנתנו ונתנו אשראי ענק לחברה הזאת.

ניסן סלומינסקי: והבנקים יודעים איך לוודא ואיך לבדוק.

ניסן סלומינסקי: איפה הם היו?

ניסן סלומינסקי: כשהם נתנו אשראי, הם לא בדקו, לא ביקשו ערבויות?

ניסן סלומינסקי: הם לא שמו לב ולא ראו מה קורה?

ניסן סלומינסקי: איפה הם היו בכל המערכת הזאת?

ניסן סלומינסקי: או שהם הרגישו שהעסק הולך להתמוטט?

ניסן סלומינסקי: איפה הם היו ביחס לזה?

ניסן סלומינסקי: גם להם יש אחריות בכל הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: הנושא הנוסף שהוא קשור גם לזה שהחברה הרי יצאה גם לבורסה.

ניסן סלומינסקי: אולי בשלוש חברות.

ניסן סלומינסקי: פתאום מתגלה שיש כאן חתמים שהאינטרס שלהם זה לוודא שאכן רוכשים את המניות של אותה חברה, ומצד שני, מתברר שהחתמים הם גם מהצד השני, הם גם אלה שרוכשים את המניות ובמאסות גדולות.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יש כאן נאמנות כפולה, שזה דבר שהוא אסור בהחלט שיקרה, כך אני מבין.

ניסן סלומינסקי: גם הם אחראים לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: איפה הם בכל העניין?

ניסן סלומינסקי: ודבר אחרון שאני רוצה אולי להעלות, זה המשפחות שנכנסו ועלולים להתפנות.

ניסן סלומינסקי: ואנו, כמי שכבר עברנו על גופנו את כל הדברים האלה, אז אנחנו יודעים מה המשמעות של פינויים.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט יבואו, ישלחו לשם את היס"מ ואת כל זה ויעבירו את המשפחות האלה.

ניסן סלומינסקי: אז בואו נברר פה אנחנו עכשיו, ונגיע לעוד החלטה שמשפחה שנכנסה לדירה שלה, לא מפנים אותה.

ניסן סלומינסקי: שאנחנו נקבל את הנושא הזה, לא בית המשפט, כי בית המשפט ילך לפי החוק, ולפי החוק הם פולשים.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שהגיע הזמן לתת גם לראש הרשות לניירות ערך לדבר.

סטס מיסז'ניקוב: השם של הרשות הוזכר יותר מפעם אחת.

משה טרי: שלום לכולם אני מברך מאוד מאוד על הדיון הזה, אבל---

דיירת: אני פולשת?

דיירת: אני פולשת?

דיירת: פולשת, רבותיי, לאן?

דיירת: סליחה, סליחה, עם כל הכבוד ויש לי כבוד, תאמין לי, אבל אני פשוט מתפוצצת, אני לא יכולה לשמוע, אני אומרת, אין לי, אני שומעת שצריך זמן.

דיירת: זמן – לי ולעוד הרבה אחרים, אין.

דיירת: זמן זה להיזרק לרחוב עוד ששה חודשים, או עוד חודש.

דיירת: אין לנו את הלוקסוס הזה של זמן.

דיירת: גברתי, עם כל הכבוד, אין לנו זמן.

דיירת: אנחנו חיים מחודש לחודש, מיום ליום, שורדים.

דיירת: אנחנו לא חיים, אנחנו שורדים.

דיירת: זמן אין לנו.

דיירת: עוד שלושה חודשים אני נזרקת לרחוב עם שני ילדים, שמה אני אמורה להגיד להם?

דיירת: להורים שלי אין מקום, אין לי לאן ללכת.

דיירת: קנינו את הדירה הזאת, ההורים שלנו, עם החסכונות שלהם, על הדירה הזו הוצאנו את החסכונות של הבנות שלנו, של הילדים.

דיירת: שלושה דורות פה שפשוט הרסנו פה.

דיירת: נהרסו פה שלושה דורות.

דיירת: תבינו.

דיירת: זה הורים, זה אנחנו וזה הבנות שלנו, הילדים שלנו.

דיירת: במטרה למה?

דיירת: לשפר את התנאים שלנו, להתקדם.

דיירת: במה?

דיירת: אנחנו עובדים כמו חמורים, 14, 12, 13 שעות ביום.

דיירת: אני עובדת שתי משמרות, מרוויחה 19.95 שקל סך הכול לשעה.

דיירת: אני מפסידה עכשיו ימי עבודה, ומי כמוכם יודע את המצב שלי, אבל אני פה בשביל להגיד את הדברים.

דיירת: תבינו את סערת הרגשות.

דיירת: אני פשוט אחרי ימים של טירוף נוראי.

דיירת: בעלי אמר לי, 'אני לא יודע, אני הולך להשתגע'.

דיירת: אמרתי, אני אעשה משהו בשביל החברים שלנו.

דיירת: תבינו אותי.

דיירת: במלחמה, אנחנו זרקנו אותו מהבית, אמרנו 'תלך, תשרת, אוי ואבוי אם לא תשרת'.

דיירת: מה זאת אומרת לא לשרת?

דיירת: אני עשיתי את זה למען להרים את הראש בגאווה, ואמשיך את החיים ואמשיך את המורשת שלנו.

דיירת: לשמחתי, הוא חזר בחיים.

דיירת: אבל הוא הלך ושירת את המדינה הזאתי.

דיירת: ואמר 'מי ישרת אותנו עכשיו?'---

סטס מיסז'ניקוב: גברתי, גברתי.

דיירת: מי יעזור לנו באסון הנוראי הזה.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי, אנחנו שמענו אותך בסבלנות, ובאמת אנחנו פה לעזור.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אם אנחנו לא נגיע היום לאיזה שהם תוצאות, אנחנו סתם נשב פה ונוציא אמוציות, כולנו נתעצבן, נבכה, אבל בסופו של דבר לא יקרה כלום.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו פה כדי להגיע להחלטות, לכן אני מאוד מבקש, סיגלית, גם סבלנות כלפי אנשים שיושבים פה.

סטס מיסז'ניקוב: תקשיבו, אנחנו, ועדת הכספים, חברי כנסת, כנסת, נשתדל לעזור.

סטס מיסז'ניקוב: אבל בואו קצת---

דיירת: אני מבקשת לא להשתדל - לעזור.

דיירת: אחרת פה אנשים פשוט---

סטס מיסז'ניקוב: מאה אחוז.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו רוצים להבין איפה שורש הבעיה.

סטס מיסז'ניקוב: אם אנחנו לא נשמע את משה טרי ואם לא נשמע את הבנקים ואת חברי הכנסת, אנחנו לא נדע את השורש של הבעיה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש מכם, עם כל הכאב, סבלנות.

משה טרי: כן, אז אנחנו שומעים כאן את הכאב ואת כל הצעקות האלה, אבל אני מוכרח להעמיד דברים על דיוקם.

משה טרי: נאמרו כאן דברים שהם חסרי משמעות, מבחינתנו.

משה טרי: הוועדה המכובדת הזאת היתה בביקור ברשות ניירות ערך, אנשים לא מבינים מה התפקיד של הרשות.

משה טרי: קודם כל, חשוב להעמיד דברים על דיוקם, רבותיי.

משה טרי: הרשות אחראית קודם כל על ציבור המשקיעים בחברות הציבוריות.

משה טרי: על זה היא אחראית ולא על החברות הפרטיות.

משה טרי: זה אחד.

משה טרי: מול ציבור המשקיעים.

ראובן ריבלין: אני משקיע בבורסה ואני משקיע ב"חפציבה", האם אתה לא אחראי כלפיי?

משה טרי: "חפציבה" לא מנהלת את הבורסה.

משה טרי: לא, לא.

משה טרי: לא.

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, אני מבקש.

דיירת: זה מגרש כדורגל, כל אחד זורק את הכדור לשני.

דיירת: זה מה שיקרה כאן.

דיירת: זה מה שיקרה כאן.

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, אני לא אחזור על הבקשה שלי.

סטס מיסז'ניקוב: ואנחנו באיזה שהוא שלב נפסיק את הדיון.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש לא להפריע.

משה טרי: אין ספק שלשמוע את הדברים האלה זה קורע לב, אבל אנחנו חייבים להעמיד דברים על דיוקם ואתם באים וזורקים דברים לרשות, שאין לה בכלל סמכות.

משה טרי: מה אתם רוצים?

משה טרי: שהרשות תעבור על החוק?

משה טרי: מי יש לו סמכות?

משה טרי: לי יש סמכות להיכנס לחברה, להגיד להם---

סטס מיסז'ניקוב: רק שנייה אחת.

עופר רפפורט: "חפציבה" היא חברה ש---

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, תנו למשה 5-7 דקות להציג את הטענות שלו .

משה טרי: רבותיי, בואו נצייר את תמונת המצב, איפה אנחנו עומדים על מנת שחבר הכנסת ליצמן וחבר הכנסת ראובן ריבלין יידעו איפה אנחנו עומדים.

משה טרי: מדובר בחברת "חפציבה", למעלה, חברה פרטית, שהיא לא בפיקוח שלנו, חברה פרטית למעלה.

משה טרי: מתחתיה, יש שתי חברות ציבוריות, אחת גלובל ואחת ג'רוזלם ומתחתיה עוד חברה שהיא חברת אג"ח.

משה טרי: אוקיי?

משה טרי: חברת "חפציבה", שעליה מדברים כאילו היא בתחום הסמכות שלנו.

משה טרי: זה אל"ף.

משה טרי: בי"ת, החברות שהן בתחום הסמכות שלנו, החובה שלנו היא לתת את הגילוי, נקודה.

משה טרי: אנחנו לא עובדים מול ציבור, מול הציבור הזה, שנפגע וצועק וכואב, ובצדק.

משה טרי: לנו אין מה לעשות.

משה טרי: אנחנו הרמנו את כל האורות.

משה טרי: .. מה שאתם קוראים בעיתונים, זה אנחנו.

משה טרי: כל הדברים האלה מופיעים בתשקיף.

משה טרי: כל האורות נדלקו.

משה טרי: זה התפקיד שלנו.

יעקב ליצמן: מתי?

משה טרי: רגע, אני אענה לך.

ראובן ריבלין: תגיד לי מתי נדלקו.

משה טרי: בהתחלה.

ראובן ריבלין: מתי זה התחלה?

משה טרי: מתי שהם יצאו לשוק.

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, תנו לו לענות.

משה טרי: רבותיי, אמרתי את זה כאן לא פעם ולא פעמיים.

משה טרי: אנחנו, התפקיד שלנו, אנחנו לא מנהלים את החברות, אנחנו לא אחראים על החברות.

משה טרי: התפקיד שלנו הוא לתת גילוי מלא לציבור.

משה גפני: מתי הדלקתם את האורות?

משה טרי: כל הזמן.

משה גפני: מתי וכמה זמן?

משה טרי: כשהחברה יוצאת לבורסה, אנחנו מפשיטים אותה ואומרים 'הנה, זאת התמונה'.

משה טרי: עכשיו, להגיד לך שבחברות האלה יש הרבה חברות שהן לטעמי?

משה טרי: לא.

משה טרי: אבל זה התפקיד.

משה טרי: את זה אנחנו מראים.

משה טרי: עכשיו אתה תחליט, זה מתאים לך או לא מתאים לך.

משה טרי: אנחנו לא מנהלים את החברות.

משה טרי: בואו נזכור.

משה טרי: אין לי גם סמכות להגיד לחברה 'תעשי ככה' או 'תעשי ככה'.

סטס מיסז'ניקוב: משה טרי, את הקטע הזה הבנו.

משה טרי: לא, לא, זאת נקודה מרכזית, אדוני היושב ראש.

משה טרי: אני מוכרח להביא אותה, משום שנזרקים כאן דברים לחלל האוויר, על שטח שלנו, שאין לנו סמכות בו.

יעקב ליצמן: משה, עם כל הכבוד, אנחנו לא מסכימים.

משה טרי: מה אתה לא מסכים?

משה טרי: זה החוק.

יעקב ליצמן: הרשות לניירות ערך אחראית שגלובל העביר כסף לפני ששה שבועות לחוץ לארץ.

יעקב ליצמן: אתם לא יודעים שהמצב קשה ואתם לא מדווחים.

משה טרי: אני אענה לך גם על זה.

יעקב ליצמן: אין מישהו אחר שאחראי, רק אתם.

יעקב ליצמן: כמו ש"חפציבה", "חפציבה" היא חברה פרטית, אבל גלובל וג'רוזלם כן נסחרות בבורסה ואתה אחראי עליהן.

משה טרי: קודם כל, בית המשפט.

משה טרי: ..

משה טרי: בוא נדבר על מה אנחנו אחראים---

יעקב ליצמן: אל תגלגל על בית המשפט.

סטס מיסז'ניקוב: היתה בעיה קשה של חברת "חפציבה".

סטס מיסז'ניקוב: האם אתם לא בודקים את התשקיפים האלה של "חפציבה", זאת כל הבעיה, אתם, כרשות ניירות ערך, האם אתם לא בודקים---

משה טרי: אני חוזר ואומר, הנקודה הזו לא מובנת לכם.

משה טרי: אנחנו מביאים את התמונה הזו לציבור.

משה טרי: אם זה טוב או לא טוב, זה לא התפקיד שלנו.

משה טרי: זה חשוב להבין.

משה טרי: חבר הכנסת ליצמן, זה לא התפקיד שלנו.

יעקב ליצמן: אדוני, גלובל התפקיד שלך, לא של אף אחד.

משה טרי: אני אענה לך, גם על גלובל.

יעקב ליצמן: אתה לא בדקת שעבר כסף לחוץ לארץ, עם כל הכבוד.

משה טרי: אני אענה לך.

משה טרי: רבותיי, כל מה שמדובר כאן, מדובר כאן ב"חפציבה", החברה הפרטית.

משה טרי: אנחנו, את הסמכויות שלנו מתחנו ומותחים עד הקצה.

משה גפני: לא מדברים איתך על החברה הפרטית, מדברים על החברות שהן תחת---

יעקב ליצמן: שם החובה, לא שם בחברה הפרטית.

משה גפני: למה הרשיתם לאנליסט להמליץ על רכישת אג"ח?

משה גפני: למה?

משה טרי: אדוני הנכבד, אתם לא מבינים מה תפקידנו.

יעקב ליצמן: אנחנו לא מבינים?

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים שאנחנו לא מבינים.

יעקב ליצמן: זו הסיבה שאנחנו יושבים כאן, בגלל שאנחנו לא מבינים.

משה גפני: אתה המבין הגדול, ואנחנו---

משה טרי: אתה רוצה שאני אעשה דברים שהם לא בסמכות שלי?

משה גפני: זו הסמכות שלך.

משה טרי: הם לא הסמכות שלי.

יעקב ליצמן: גלובל, גלובל, אני מדבר על שתי חברות, ג'רוזלם וגלובל, איפה הן בפיקוח שלך?

יעקב ליצמן: איפה הכסף שהועבר לשמה?

יעקב ליצמן: מה נכנס לשמה?

יעקב ליצמן: האם אתה יודע?

סטס מיסז'ניקוב: אם אפשר , בוא ניתן לו לענות.

יעקב ליצמן: אנחנו יוצאים שהיחיד שאשם בכל החורבן זה חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, רק להבהיר דבר אחד.

ראובן ריבלין: כפי שאני מבין, יש איזה שהיא אי הבנה, הבלגן עבור החורבן של "חפציבה" הוא בגלל החברות שהם בפיקוח שלך---

משה טרי: על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: אני אסביר לך למה, כי לפי מה שאני קראתי, הוזרמו כספים שהם היו מיועדים, הוזרמו כספים מתוך הכספים שנתקבלו על ידי "חפציבה" שמכרה את הדירות, לאותן חברות שנמצאות בפיקוח שלך.

משה טרי: לחלוטין לא.

משה טרי: זה לחלוטין לא.

יעקב ליצמן: אני חוזר על מה שאמרתי בתחילת הדיון, ב-29.6 הועבר כסף מ"חפציבה" גלובל, לא ממישהו אחר, 40 מיליון שקלים לחוץ לארץ.

יעקב ליצמן: האם זה לא נבדק אצלך, גלובל, אתה לא בודק מה קורה, כשאתה יודע שהמצב קשה, שבבנקים לא נותנים מימון.

יעקב ליצמן: איפה אתם?

משה טרי: אני יכול לענות לך?

משה טרי: אני יכול לענות לך.

משה טרי: אדוני, חבר הכנסת ליצמן, אני רוצה שאתה תבין, גם אם הועבר כסף---

יעקב ליצמן: מה שאני מבין---

משה טרי: תקשיב לי.

משה טרי: עם כל הכבוד, אתה לא תזרוק כאן דברים שהם לא מבוססים, שהם לא חוקיים והם לא נכונים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש לתת למר משה טרי לענות, בלי האשמות.

משה טרי: יש את חברת "חפציבה", הפרטית, שכל מקבצי הדיור, אולי למעט אחד, נמצאים שם, שהיא מחוץ לתחום שלנו.

משה טרי: אנחנו, רבותיי, אחראים כלפי ציבור המשקיעים בלבד ותזכרו, כלפי אותו ציבור שבא להשקיע בחברה, לא לקנות מהחברה, כן?

משה טרי: לא לקנות.

משה טרי: להשקיע כסף.

משה טרי: התפקיד שלנו זה לגלות לו.

משה טרי: עכשיו, אנחנו מגלים המון דברים ואני אומר לכם, יש חברות שלא מוצאות חן בעיניי, יש חברות שמוצאות חן בעיניי, זה לא קשור.

משה טרי: מבחינתי, יש הרבה חברות שהן לא ראויות, אבל מה לעשות?

משה טרי: אז אנחנו מגלים וחלק מהציבור קונה, חלק מהציבור לא קונה, זה הסיכון שהם לוקחים על עצמם.

משה טרי: כל מה שאתם רואים בעיתונים, כל הדברים האלה נכתבו בתשקיף.

משה טרי: אז יש כאלה שהיו מוכנים לקחת סיכונים.

משה טרי: אני מדבר על ציבור המשקיעים בניירות ערך.

משה טרי: מה החברה עושה עם הלקוחות שלה, לנו אין מה לעשות.

משה טרי: גם אין לי מה להגיד.

משה טרי: התפקיד שלי הוא רק לגלות.

משה טרי: נקודה.

משה טרי: כל מה שמדובר כאן, מדובר בחברה פרטית, שאין לי שום תפקיד שם.

משה טרי: הדבר שאנחנו עושים, בחברות שלנו, בחברות שמתחת לשליטה שלנו, אנחנו מגלים.

משה טרי: זה מזכיר לי את קלאב מרקט שכולם חשבו שיש לנו מה לעשות.

משה טרי: זה לא תפקיד שלנו.

משה טרי: לגבי מה שאמר חבר הכנסת ליצמן, רבותיי, אנחנו עובדים ואנחנו מטפלים בדברים האלה.

משה טרי: אין לנו יכולת לבוא למי שעשה אתמול משהו, אנחנו עובדים בדרכים כאלה ואחרות, ואני לא יכול להרחיב את הדיבור מה אנחנו עושים גם במקרה הזה, אבל אנחנו עושים את כל מה שנדרש, בתחום הסמכות שלנו.

ראובן ריבלין: אתה לא מרים מסך, כאשר אתה---

משה טרי: זה לא התפקיד שלי.

משה טרי: לא התפקיד שלי.

סטס מיסז'ניקוב: טוב, משה, יש לך מה להוסיף?

משה טרי: אני יכול לענות ?

סטס מיסז'ניקוב: לא, לא צריך לענות.

משה גפני: החברות הציבוריות והרוכשים מהחברה הפרטית, הם בקשר?

משה טרי: מה אתה מדבר?

משה טרי: אין שום קשר.

משה טרי: ודאי.

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי.

משה טרי: סליחה, רגע.

משה טרי: לגבי החתמים, מה שהוזכר כאן.

משה טרי: רבותיי, בואו נזכור שאך לא מזמן הייתי כאן ודיברנו ורבנו וצעקנו על החוק שנכנס לתוקף ב-1 ליולי.

יעקב ליצמן: ואישרנו את מה שביקשתם?

משה טרי: זה לא היה מדויק, לא משנה.

משה טרי: עכשיו, כשהחוק נכנס לתוקפו, אז החוק בדיוק מכתיב מהו ניגוד העניינים ואת כל הפרטים שהדברים האלה לא ייקרו.

משה טרי: ועל זה הבאנו את זה לכאן.

סטס מיסז'ניקוב: בסדר, מאה אחוז.

משה טרי: ב-1 ליולי השנה הזאת, זה נכנס לתוקף.

משה טרי: על זה היה ויכוח גדול.

רן כהן: הדיון הזה, שאנחנו כולנו יודעים, ששום גורם במדינה לא הצליח ולא עמד בפרץ בפני הקריסה של "חפציבה" והקריסה של "חפציבה" היא קריסה נוראה, במשק הבנייה של הדיור במדינת ישראל, ל-4,000 משפחות ולעובדי החברה.

מישהי: הנציג של "חפציבה" אמר, השאלה היא לא כמה דירות בנויות, אלא אנשים שרכשו---

רן כהן: השאלה היא כמה משפחות שילמו כסף.

ציפי בירן: הטענה היא, לפחות לפי מה שנמסר אתמול בדיון, על ידי חברת "חפציבה", ולבנקים, שמדובר על זה כ-4,600 משפחות.

רן כהן: כשמשפחה שמוציאה את כספה כדי לרכוש דירה, ונשארת בלי כלום, זה אסון.

רן כהן: אי אפשר לבטא את זה פחות מאשר אסון משפחתי.

רן כהן: אדוני היושב ראש, העובדה שלא כל מערכת---

סטס מיסז'ניקוב: אני אומר לכם, אנחנו ב-12:00 מסיימים ואנחנו חייבים להתכנס להחלטות ביניים, לפחות.

רן כהן: אני לא יודע, אם מר משה טרי לא ממונה על העניין, כדי להזהיר שחברה הולכת להתמוטט, מי במדינת ישראל כן אחראי על איתור המידע הזה, על בדיקתו?

רן כהן: ודאי דבר אחד הוא לחלוטין לא תקין.

רן כהן: העובדה שחברה בישראל יכולה למכור אלפי דירות מבלי לשלם לדיירים שלה ערבויות, ואף אחד לא יידע את זה, הדבר הזה הוא בלתי אפשרי ולחלוטין לא תקין.

רן כהן: צריך לתקן את החוק, או לא יודע מה לעשות בשביל העניין הזה.

רן כהן: חייבים גם בכנסת לתקן אותו.

רן כהן: יש רק דבר אחד שאני חייב לומר אותו, גם לציפי וגם לשרה, ממשרד השיכון.

רן כהן: למה צריך שהדיירים האלה במצוקתם הגדולה, יקימו את האתר כדי לשאוב את המידע.

רן כהן: למה משרד השיכון לא מקים את האתר?

רן כהן: אתם חייבים,

רן כהן: לדעתי, לעשות את העניין הזה מיד, שהדיירים יפנו למדינת ישראל, לממשלת ישראל, למשרד הממונה, כדי להעביר אליכם את כל האינפורמציה, תוכלו לדעת מה לעשות בה.

רן כהן: לחכות שאזרחים יתלוננו, זה להמתין למשיח.

רן כהן: זה לא נכון מהבחינה השלטונית האלמנטרית.

רן כהן: ולכן בעניין הזה--- בכלל, העובדה שגם לא היה בעניין הזה שום מהלך ממשלתי, כדי לקדם את פני הרעה הזאת, כשיודעים שיש מצוקה כל כך גדולה, ל-100 אלף אנשים, 200 אלף אנשים, 20,000 אנשים, שזה חייהם ממש, זה כספם.

רן כהן: יש פרסומת כזאת: זה לא טיפול בכסף, זה כסף של אנשים.

רן כהן: זה הכסף של אנשים ובעניין הזה הממשלה חייבת להתעשת ולהבין שהיא חייבת להושיט מיד עזרה לדיירים האלה.

רן כהן: אתם חייבים למצוא דרך באיזה אופן תהיה לדיירים האלה זכות על הרכוש הזה.

רן כהן: דירה שמיועדת לעופר או לערן, מה היא תעשה אם היא לא תקבל זכות על הדירה שלה?

רן כהן: הרי זה נקרא שעשקו את כספה לאור היום, ואף אחד לא עומד בפרץ.

רן כהן: בעניין הזה, משרד השיכון חייב למצוא את הכלים כדי לעזור לדיירים לקבל זכות ראשונים על הדירות האלה.

רן כהן: זה דבר ראשון.

רן כהן: הדבר השני, אני רוצה עוד לדעת, בהמשך, אולי מגורמי החברה, מה קורה עם העובדים של החברה הזו.

רן כהן: האם בגלל שפה מדובר על אסון גדול מאוד, מדובר על אלפי עובדים, מדובר בחברה מאוד מאוד גדולה, אפילו מניסיוני הקצר במשרד הבינוי והשיכון, זה אלפי עובדים.

רן כהן: אני אגיד לך למה?

רן כהן: כי אני לא מתייחס רק לעובדים הישירים של החברה, אלא אל כל הגורמים, הקבלנים, כל אלה שיפשטו רגל, נשארים במצב שבו לא ישלמו משכורות.

רן כהן: אנשים יישארו בחוסר כול, וגם זה ציבור שחייבים למצוא את הדרך באיזה אופן לעזור לו.

רן כהן: אני חייב לומר לך, אדוני היושב ראש, אחד הדברים שאני מודה שאני מאוד מאוד מאוכזב מהם, זה שבעצם אף אחד כאן לא אומר, גם משרדי ממשלה, שהם אלה שאחראים על ניהול התחום הזה של בינוי ושיכון, איזה סעד הם הולכים לתת לדיירים הללו, לחברה הזו.

יעקב ליצמן: שאלתי את משרד השיכון, הם אמרו שהם צריכים לדבר עם השר.

ציפי בירן: רק אמרתי שצריך להיערך תקציבית.

יעקב ליצמן: תקציבית?

יעקב ליצמן: אנחנו ב-12:00 מקצצים 6% של משרד השיכון.

רן כהן: אני יכול לבשר לך מניסיון, גם ראובן ריבלין יאשר את זה, זה לא שהם הולכים לשמוע מהשר והשר מחכה לשמוע מהם מה הוא יכול לעזור.

רן כהן: זה המצב.

עופר רפפורט: שר, חבר כנסת, לא פנה אלינו.

רן כהן: אז הנה, הוזמנתם הנה.

רן כהן: עופר, תאמין לי, הזמנה של ועדת הכספים של הכנסת מספיק מכובדת---

עופר רפפורט: לא, ההערה הזאת לא פיירית.

רן כהן: עופר, תקשיב לי, אני מהאופוזיציה.

רן כהן: מעטים יכולים לצפות שוועדת הכספים של הכנסת תתכנס בדחיפות כל כך גדולה ובהרכב הזה.

רן כהן: היתה לפני שבוע ישיבה של ועדת ביקורת המדינה שלא בא אף חבר כנסת.

רן כהן: תסתכל מה שיש פה, אז לדעתי אתה יכול להעריך את זה.

עופר רפפורט: קודם כל, אני מאוד מאוד מעריך, כי אני יודע שלא מתכנסים כל יום במקרים האלה.

עופר רפפורט: אז אני מעריך מאוד את הוועדה, אבל זו היוזמה הראשונה.

רן כהן: אמנם אני ממלא מקום של חבר פה, אבל אני מרגיש שהוועדה חייבת בסיכום הישיבה לקבל מהייעוץ המשפטי מה בכוחנו לעשות כדי להגן על הרוכשים, כדי להגן על עובדי החברה, במידה והם זקוקים לעזרה שלנו.

צבי פרידמן: אני מבקש, מר יונה מרדכי יושב במשרדו וקצת דרך ארץ, גם כלפי--- אני שמעתי בסבלנות רבה.

צבי פרידמן: חברת "חפציבה", היא חברה שפעילה במשך 40 שנים.

צבי פרידמן: חברת "חפציבה" בנתה עד היום אלפי יחידות דיור ואני אסקור מעט לאחור במעט המידע שמצוי בידי, מכיוון שבשתי מלים אני לא צריך להבהיר איך פועלת החברה בשנים האחרונות.

צבי פרידמן: החברה מחולקת לשלושה חלקים, חלק אחד זה "חפציבה", דיור ובנייה.

צבי פרידמן: משה ניסה להבהיר כל הזמן שהיא נמצאת למעלה, חברה פרטית בבעלותו ובשליטתו המלאה של מר בועז יונה.

צבי פרידמן: יש את החלק התל אביבי של החברה, שלא קשור לחלוטין.

צבי פרידמן: זו חברת מרלה, זו חברה שקשורה לתחנת---

יעקב ליצמן: זה קשור גם לחברה הזאתי?

צבי פרידמן: לא.

יעקב ליצמן: אז אדוני מיותר כאן.

צבי פרידמן: שנייה אחת.

צבי פרידמן: אם אני מיותר, אני בכבוד רב אלך הביתה, חבר הכנסת ליצמן, אין לי בעיה.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על "חפציבה", ואתה מדבר על משהו אחר.

יעקב ליצמן: מורחים אותנו כאן.

יעקב ליצמן: מה זה שייך?

יעקב ליצמן: אני שואל מה עם חברת "חפציבה", הוא אומר זה לא שייך.

צבי פרידמן: חבר הכנסת ליצמן, בניגוד---

ראובן ריבלין: "חפציבה" רכשה שם כל כך טוב שכאשר כתוב באותיות קידוש לבנה '"חפציבה"', הם לא מבינים את מה שאתה אומר.

ראובן ריבלין: הם הולכים ל"חפציבה" לקנות.

ראובן ריבלין: הם לא מבינים את הדקויות המשפטיות.

ראובן ריבלין: גם נפוליאון, כשרצה לכבוש את מוסקבה, הרב הציע לצאר לרשום את זה על שם הצארינה, ואז אמר 'כך נציל את מוסקבה'.

ראובן ריבלין: תרשום על שם הצארינה.

ראובן ריבלין: הצאר לא אשם, החתול לא אשם.

צבי פרידמן: כאשר בעל השליטה והמנהל הכללי ניתק קשר עם החברה, ועם המשפחה, חזר יונה מרדכי ולקח את האחריות.

צבי פרידמן: עליו להתמודד עם המצב שאליו נקלענו.

צבי פרידמן: אז לכן, הרב ליצמן, מר יונה מרדכי שייך למצב הנוכחי.

סטס מיסז'ניקוב: אוקיי, איך הוא מתערב בזה?

צבי פרידמן: מיד אני אומר לך.

צבי פרידמן: אני אנסה בשתי מלים לדבר על מספרים שנזרקו פה.

צבי פרידמן: לא יכולות להיות 4,000 משפחות שהן---

סטס מיסז'ניקוב: לא משנה, משפחה אחת, איך מתקנים את המצב הזה?

צבי פרידמן: אני לא מבין את הסיפור.

צבי פרידמן: מותר לומר הכול?

צבי פרידמן: אני רוצה להסביר איך מטפלים, מה גודל הבעיה, כי מיצירה של מפלצת, לא תגלו שום דבר.

צבי פרידמן: קודם כל, בהתאם לנהלים של החברה, אין מכירה בלי ערבויות ואם מישהו מכר---

יעקב ליצמן: תשאל את היושבים כאן.

צבי פרידמן: ואם מישהו מכר בלי ערבויות, ייתן את הדין.

צבי פרידמן: נקודה.

צבי פרידמן: בנוסף לכך, אנחנו מדברים על דירות רבות מושלמות, יש לנו 280 דירות מושלמות.

צבי פרידמן: הדירות היו ערוכות ומוכנות למסירה, עד שגורם פוליטי הגיש בג"צ ונמנעה אפשרות האכלוס של 280 דירות.

צבי פרידמן: לא החברה מנעה את האכלוס שלהן.

צבי פרידמן: אתמול, כאשר הבעיה הובאה לפני בית המשפט, רבותיי, לחברה יש מספיק נכסים, יש מספיק דירות שעדיין אינן מכורות.

צבי פרידמן: החברה לא יכולה לפעול כאשר, כמו ששאל היושב ראש לפני דקה, השופט דרורי נתן לעורך דין להיות כונס נכסים של דירה אחת בתוך פרויקט של 200 דירות.

צבי פרידמן: אנחנו כרגע נמצאים במרכזו של הליך של התוכנית של הקפאה והבראת החברה ואני אומר לכם, מניסיון בעבר, שיש דברים שלוקחים זמן, אבל בסופו של דבר מגיעים הדיירים לדירות שלהם.

צבי פרידמן: יש לנו כמה חלקים בתוך העניין, מי שצריך לטפל באותן שאלות שהסביר מר טרי, ורק בתשובה לחבר הכנסת ליצמן, ההודעה על העסקה של גלובל פורסמה בתשקיף, פורסמה בעיתונות והועברה גם לרשות לניירות ערך, כמו שעושה חברה ציבורית.

צבי פרידמן: אין לנו ספק בדבר אחד.

צבי פרידמן: אנחנו נמצאים, מבחינת החברה, במשבר שהוא תולדה של תזרים מזומנים שכשל.

צבי פרידמן: מנהל החברה איננו וקשה לנו מאוד לעשות את כל השחזורים.

צבי פרידמן: בימים האחרונים, 24 שעות סביב השעון, עד שהצלחנו להגיע לנייר הזה.

צבי פרידמן: בנייר הזה, במוקדם או במאוחר, יש פתרון לכל מי שרכש דירה.

רן כהן: עד כמה מאוחר?

צבי פרידמן: אני לא יודע, אחרי יום חמישי הקרוב, שבו אנחנו נדע מה בית המשפט אִפשר לעשות, אנחנו נוכל להיות יותר ברורים, כאשר הבקשה שלנו היא לקבל אפשרות לתוכנית הבראה במהלך 30 הימים הקרובים.

צבי פרידמן: אני אומר באופן הברור ביותר: החברה רואה בראש ובראשונה מול עיניה את הדיירים ולא את כל הגורמים האחרים.

צבי פרידמן: ובאשר ליחס שבין החברה ובין הבנקים, זה נושא שהוא ב---

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת רן כהן, אני מאוד מזדהה מהדברים שאמרת, כיוון שאם 4,000 בתים היו מפציצים מהאוויר, אז היום כבר היו צוותים של מס רכוש אצים רצים לקבוע את שווי הנזק (אגב, מס רכוש פעל נפלא במלחמה בצפון), ומיד גם היו מוצאים פתרון.

שלי יחימוביץ': אבל אצלנו במדינת ישראל כשיש אסון מבחוץ, כולם מתגייסים.

שלי יחימוביץ': אבל כשהאסון הוא מבית, פתאום איכשהו זה נראה שולי ופתאום לאסון הזה אין אבא, כמו שאנחנו רואים כאן בישיבת הוועדה.

שלי יחימוביץ': אני הייתי רוצה להיות קונקרטית ולמצוא אבא חדש ששמו לא הוזכר עד עכשיו.

שלי יחימוביץ': הוא הושמע מפיך, עופר, ואני מאוד מזדהה עם הדברים ואני רוצה לפנות לבנקים.

שלי יחימוביץ': הבנקים, מטבע הדברים, נמצאים בראש שרשרת המזון, מצוידים בהון עצמי ובאמצעים משפטיים, מגינים על עצמם ומקבלים את מה שמגיע להם.

שלי יחימוביץ': אחריהם מגיעים העובדים והספקים ובתחתית שרשרת המזון נמצאים רוכשי הדירות.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהבנקים צריכים ליטול אחריות.

שלי יחימוביץ': מיוזמתם, להעמיד את הדירות לרשות הרוכשים, וגם להעמיד אותן לרשות הרוכשים במצב טוב, וזאת משלוש סיבות.

שלי יחימוביץ': לא סתם אני זורקת את זה ותופסת את הבנקים כאשמים, זה לא המקרה.

שלי יחימוביץ': ראשית, ערבות חוק מכר היא המחאה בנקאית שלא ניתנה.

שלי יחימוביץ': במקומה שמענו שניתנו צ'קים רגילים, או הובטחה הנחה, או שסתם, כמו ששמענו כאן, אנשים היו תמימים מספיק כדי לחשוב ש"חפציבה" היא חברה כל כך טובה, עד שלא צריך ממנה ערבות שטר מכר.

שלי יחימוביץ': והערבות הזאת הגדילה את ההון העצמי של "חפציבה".

שלי יחימוביץ': עכשיו, לעשירים שנשארו ומהם ייקחו את השלל, כל רשימות הנושים.

שלי יחימוביץ': העשירים האלה, יש בהם גם את אותו חיסכון בערבות חוק מכר.

שלי יחימוביץ': זה פרי אסור.

שלי יחימוביץ': אסור לבנקים ליהנות מהפרי האסור הזה.

שלי יחימוביץ': אין סיבה שהרוכשים לא ייהנו ממנו.

שלי יחימוביץ': הכסף הזה בדין היה שלהם, מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': זאת סיבה אחת.

שלי יחימוביץ': הסיבה השנייה היא שבגלל שהמימון החיצוני של "חפציבה" היה גדול והחוסן הפנימי וההון העצמי שלה היה קטן, הבנקים נהנו מריבית מאוד גבוהה, על פני השנים.

שלי יחימוביץ': נדמה לי שזה משהו כמו הצמדה למדד, פלוס % 5.8, 5.75%.

שלי יחימוביץ': זאת ריבית מאוד מפוארת, שהבנקים נהנו מפירותיה במהלך השנים.

שלי יחימוביץ': עכשיו יש להם להקצות קצת ממנה, לטובת הנפגעים העיקריים.

שלי יחימוביץ': והדבר השלישי, שאני לא בטוחה בו, ותקנו אותי אם אני טועה, כשמעמידים מימון ל"חפציבה", לא בודקים את המאזנים שלה?

שלי יחימוביץ': והאם במאזנים לא אמור להיות, לבוא לידי ביטוי אותו חוק ערבות מכר?

שלי יחימוביץ': הרי מדובר בהון תועפות.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא אמורים לראות במאזן אם זה ניתן או לא ניתן?

שלי יחימוביץ': אנחנו שומעים שליותר מ-50% זה לא ניתן.

שלי יחימוביץ': כל הסיבות כבדות המשקל האלה, לטעמי, בצירוף העובדה שהבנקים, אנחנו יודעים, לא רואים את עצמם (אנחנו רואים את תשדירי הפרסומת שלהם) כשחקן עסקי בלבד בשוק, אלא כתורמים לחברה.

שלי יחימוביץ': הם אוספים מצות בפסח, הם נותנים אוכל ליישובי הצפון, הם בנו ספריות.

שלי יחימוביץ': על הכול אנחנו שומעים, אגב, בראש חוצות, כי המושג של מתן בסתר כבר נעלם מן החברה הישראלית, אז כמי שרואים את עצמם, לא אנו אותם, הם רואים את עצמם כחלק מחוסנה של החברה הישראלית, שיפגינו כאן, במקרה הזה, כשהם כל כך נדרשים, וכשבפועל בידיהם, ואך ורק בידיהם הכוח לזה, שיפגינו כאן אחריות לאומית וחברתית ויעמידו ביוזמתם (שלא יחכו שנלחץ עליהם) את הדירות לרשות הרוכשים במצב טוב, ואז נדע שהם אכן חלק מהתרומה לחברה הישראלית.

סטס מיסז'ניקוב: עכשיו אנחנו נפנה באמת לנציגי הבנקים ונשמע גם את הצד שלכם.

סטס מיסז'ניקוב: בנק הפועלים.

קלרה צברגל: מנהלת מחלקת הנדל"ן בבנק הפועלים, אחראים על הון פיננסים, מניות.

קלרה צברגל: "חפציבה" זה לקוח של בנק הפועלים.

קלרה צברגל: אנחנו מלווים היום 550 יחידות דיור של "חפציבה", מתוכן מעל ל-300 כבר מאוכלסות.

קלרה צברגל: גם להם צריך לדאוג, כמו שאמרו, לדיירים, שהזכות שלהם תירשם כחוק.

קלרה צברגל: לכן בחלק מהם עדיין הדירות, באותם המקרים שבהם לא נרשמה על שמם של הדיירים הזכות לדירות.

קלרה צברגל: יש לנו שני פרויקטים פעילים---

יעקב ליצמן: היתה ערבות חוק מכר?

קלרה צברגל: מהידע שלנו הם כן.

קלרה צברגל: כנראה, בוא נגיד, מעל ל-95% נבדק על ידינו.

קלרה צברגל: אנחנו מרגישים שאין בעיות אצלנו, של רוכשים שלא קיבלו ערבויות חוק מכר.

קלרה צברגל: אני יכולה למנות אותם.

קלרה צברגל: יש לנו באלעד 240 יחידות דיור, כולן מאוכלסות.

קלרה צברגל: זאת אומרת, שני הפרויקטים, לא האחרונים, אלא כאלה שנגמרו, אולי אפילו לפני למעלה משנה או שנתיים.

קלרה צברגל: אבל עדיין צריך לטפל באותם הדיירים, הרי גם הם שילמו כסף ואמנם הם גרים שם, אבל גם הזכויות שלהם, אנחנו צריכים לדאוג להכול.

סטס מיסז'ניקוב: האם נרשמו הדירות על שמם?

קלרה צברגל: לא, לא, יש לנו את כל הכוונות, והנציג שלנו בבית המשפט גם ביקש, לדאוג לאותם הדיירים לקבל את זכותם לרישום הדירות.

קלרה צברגל: שנית, זה הר חומה.

קלרה צברגל: בהר חומה יש לנו 60 יחידות דיור, שיש קבלן מבצע אחד, מפתח.

קלרה צברגל: מצב הבנייה הוא מעל ל-90%.

קלרה צברגל: הדוח האחרון שיש לנו מצביע על כ-94% התקדמות בבנייה.

קלרה צברגל: בזה הרגע דיברתם על לא עתיד, אלא עכשיו, בזה הרגע שאני יושבת פה, צוות אחר בבנק הפועלים יושב עם קבלן המפתח, כדי לנסות לגבש כבר הסכם שאכן צריך לקבל אישור בבית משפט ביום חמישי, שייצא לשטח במהירות מרבית, יסיים את הבנייה ויוכל למסור אותן לדיירים.

קלרה צברגל: מרבית הדירות שלנו מדווחות אצלנו כמכורות, כך שהפערים בין הידע שדיברתם קודם.

קלרה צברגל: ..

קלרה צברגל: אני מניחה שבבנק הפועלים זה לא קיים.

רן כהן: כל הכספים התקבלו מהרוכשים?

רן כהן: איך נוצר חוב של 300 מיליון?

קלרה צברגל: לפי הבדיקות שלנו, החוב של 300 מיליון, כולל מעל ל-200 מיליון שקלים ערבות חוק מכר.

קלרה צברגל: אמרתי שאצלנו יש הרבה ערבויות חוק מכר.

קלרה צברגל: זה כלול בחוב.

רן כהן: אבל אם הדירות מושלמות, חוק המכר למעשה---

עוזי לוי: כל המספרים הם לא נכונים.

עוזי לוי: כל המספרים שנזרקו פה, הם לא נכונים.

קלרה צברגל: ערבות חוק מכר, כולל באלעד, עדיין תקפה, כי כדי שתתבטל, צריך להתקיים---

ראובן ריבלין: למכור את הדירות.

קלרה צברגל: לא רק.

קלרה צברגל: למכור את הדירה, זה אחד מהתנאים.

קלרה צברגל: צריך גם לרשום את הדירות על שם הדיירים.

קלרה צברגל: אז כל עוד לא מתקיימים תנאי החוק, הערבות עדיין נחשבת.

ראובן ריבלין: אז 300 מיליון זה דבר תיאורטי.

ראובן ריבלין: זה חשוב מאוד לרוכשים.

ראובן ריבלין: ה-300 מיליון זה דבר תיאורטי, זה רישום.

ראובן ריבלין: בפועל, כמה אחוז של "חפציבה"---

קלרה צברגל: יש לנו בכפר יונה אתר של 75 דירות, כולו מאוכלס.

קלרה צברגל: זה בנייה שהסתיימה לפני מספר חודשים.

קלרה צברגל: יש לנו במעלה אדומים שני אתרים.

קלרה צברגל: אתר אחד של 87 יחידות דיור.

קלרה צברגל: גם שם הבנייה הסתיימה והדיירים בתוך הדירות.

קלרה צברגל: ובמעלה אדומים, פרויקט פעיל, של 102 יחידות דיור, שמורכב מ-17 בניינים, שמתוכם, מעל ל-5 בניינים מאוכלסים.

קלרה צברגל: אנחנו בודקים בימים אלה בדיוק, כי הדוח שיש לנו הוא לא מאתמול, כמה מאוכלסים.

קלרה צברגל: כנראה יותר ממחצית מהדיירים כבר נמצאים בתוך הדירות.

קלרה צברגל: 12 יחידות דיור מתוך ה-102, נמצאות בשלב די התחלתי של הבנייה.

קלרה צברגל: גם כאן אותו קבלן מבצע הוא קבלן מפתח, שיושב עכשיו עם נציגים שלנו לגבש את המשך הבנייה, כדי שהדיירים יקבלו במהרה את הדירות שלהם.

קלרה צברגל: זה המצב בבנק הפועלים

עוזי לוי: אני מבנק לאומי.

עוזי לוי: כרגע אנחנו מלווים בבנק לאומי 4 פרויקטים של "חפציבה".

עוזי לוי: פרויקט אחד כשמדובר על כ-206 דירות.

עוזי לוי: יש פרויקט בפתח תקווה , מדובר על דירות שחלקן מכורות כבר.

יעקב ליצמן: חמש.

יעקב ליצמן: לא, כמה זה השלוש?

עוזי לוי: כן, אבל השלוש עדיין לא נפתחו.

עוזי לוי: לא נמכרו ולא נפתחו, עדיין בשלב הקרקע.

עוזי לוי: אני מדבר על---

יעקב ליצמן: לכן שאלתי, לא נמכרו?

עוזי לוי: לא נמכרו.

עוזי לוי: בשלב קרקע, כאשר אמרתי, השלב השלישי נמצא בתחילת דרכו.

עוזי לוי: שני שלבים הסתיימו ואוכלסו, באשדוד הסתיים ואוכלס, במצליח, הפרויקט בתהליך, שני שלבים בתהליך מכירה.

ראובן ריבלין: בפרויקטים שלכם, יש דירות שנמכרו ואתם לא יודעים?

עוזי לוי: על דברים שאני לא יודע, אני לא יכול להגיד.

ראובן ריבלין: אתה הרי בקי בעניינים יותר.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, יכול להיות מצב שבו יש אנשים שרכשו מתוך תמימות, והכספים לא הגיעו אליכם כבנק מלווה?

עוזי לוי: אם קרו דברים כאלה, הם דברים, אין לי ידע פוזיטיבי שדברים כאלה נעשו.

ראובן ריבלין: לפי בנק הפועלים, המהומה על לא מאומה.

ראובן ריבלין: כי אם יש להם 300 מיליון ערבויות, ו-95% כל הבתים כבר הסתיימו, אז יש להם 15 מיליון ולא 300 מיליון.

עוזי לוי: צריך להבין, אני רוצה רגע להבהיר דבר אחד---

יעקב ליצמן: אולי אין בעיה.

עוזי לוי: אם אין בעיה, אז למה אנחנו פה?

עוזי לוי: אני לא בא ואומר שאין בעיה.

רן כהן: מה הבעיה?

רן כהן: תסביר לנו בבקשה.

עוזי לוי: צריך להבין דבר אחד.

עוזי לוי: הבנקים מנהלים---

דייר: האנשים שם הם האנשים הכי פשוטים בארץ, הם אנשים שלא הבינו שאם אין ערבויות---

עוזי לוי: כמו שאמרתי , מבחינת הבנק, כל רוכש שהפקיד את כספו בחשבון---

דייר: אני פניתי לבנק דיסקונט, בידיעתכם.

עוזי לוי: אמרתי שהבנק מנהל פרויקט בנייה בפיקוח.

עוזי לוי: כל כסף שזורם בתוך הבנק, מופקד בחשבון ליווי.

עוזי לוי: אם מישהו לא הפקיד כסף בחשבון ליווי, אנחנו לא יכולים---

יעקב ליצמן: זה כבר חמור מאוד, מה זאת אומרת לא הפקיד כסף בחשבון ליווי?, הוסבר להם שהם צריכים להפקיד כסף בחשבון כזה?

עוזי לוי: הכסף אמור להיות מופקד .

עופר רפפורט: הלקוח צריך לדעת שהוא צריך להפקיד את זה לחשבון ליווי?

עופר רפפורט: מישהו מסביר את זה?

דייר: חברת "חפציבה" פתחה חשבון בבנק אחר, הפקידה את הכספים וגנבה את הכספים, לכן זה לא הגיע והבנק ידע שהכספים לא הגיעו.

עוזי לוי: בהסכם המכר מצוין מספר חשבון, לאיזה חשבון צריך להפקיד את הכספים.

עוזי לוי: יש הסכם מכר.

עוזי לוי: בהסכם המכר מפורט לאיזה חשבון, שיטת הליווי.

יעקב ליצמן: כמה חובות יש ל"חפציבה" לבנק לאומי?

עוזי לוי: בסך הכול, אני צריך היום להסביר, שבסך הכול מדובר בחובות כספיים וב---

יעקב ליצמן: כמה כסף?

עוזי לוי: בסך הכול, כרגע סכומים גדולים, כולל ערבויות.

משה גפני: כמה זה ערבויות?

עוזי לוי: סכומים גדולים.

עוזי לוי: אני לא רוצה כרגע להגיד נתונים מדויקים, אבל סכומים גדולים.

דייר: אדוני, האם הוסבר ללקוחות שהם צריכים לרשום צ'ק על שם חשבון ליווי?

עוזי לוי: בהסכם המכר מצוין את זה במפורש.

דייר: זה לא נכון.

עוזי לוי: כסף גדול, מלווה, חייב להיות מופקד בחשבון ליווי.

עוזי לוי: הנושא מפורט בהסכם המכר בצורה ברורה.

משה גפני: משפט אחד על כל מה שקורה.

משה גפני: אני אעשה את זה ממש בקצרה.

משה גפני: כל מה שנאמר פה, אני כמובן מצטרף.

משה גפני: כשיש משבר, כולם בורחים מאחריות.

משה גפני: יש היום דיון בבית המשפט, אני חושב שהוועדה צריכה לקבוע בנושא מודיעין עלית, ממה שסובל כל דייר מקביל בכל מקום אחר בארץ.

משה גפני: יש שם בג"צ של שלום עכשיו, שכתוצאה מזה שנה וחצי אין החלטה בעניין, אף על פי שכבר מסתמנת החלטה של בית משפט, עדיין אין החלטה והתושבים שם סובלים.

משה גפני: לכן אני מבקש שהוועדה גם תיתן את דעתה לעניין הזה, שצריך להתייחס אליהם כמו שמתייחסים לכל הדיירים בכל הפרויקטים של "חפציבה", לאשר להם לשמור על הנכס שלהם, עד שתהיה החלטה בבית המשפט ושהיא תהיה מהר.

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, אני מתנצל בפני אלה שלא דיברו.

סטס מיסז'ניקוב: דבר ראשון, הוועדה תקיים דיון נוסף ותנסה למצוא פתרונות מסוימים ולמצוא חשיבה מחודשת בנושא החוק שחייבים לבדוק אותו ולתקן אותו, כי יש פה הרבה מאוד לתקן.

סטס מיסז'ניקוב: אני, בשם ועדת הכספים, קורא לממשלת ישראל, (ואוטוטו ייכנס לפה ראש אגף תקציבים ואני אגיד לו את זה גם באופן אישי) לשקול כיצד ניתן יהיה להעניק רשת ביטחון כדי שהרוכשים לא ייפלו בין הכסאות.

סטס מיסז'ניקוב: אני מזכיר שבמקרה דומה של בנק מסחר, המדינה סייעה בעזרה כספית ללקוחות שהפסידו את כספם.

סטס מיסז'ניקוב: גם כאן, המדינה צריכה לקחת אחריות לפחות בטווח הקצר ולסייע לקונים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו קוראים למשרד הבינוי והשיכון לרכז במהרה את כל הנתונים ולגבש תוכנית המשך התנהלות.

סטס מיסז'ניקוב: אם אתם זקוקים לכך לשר, תעשו את זה במהרה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אתם חייבים להגיד את שלכם בכל ההתנהלות, כפי שקרתה עד עכשיו.

סטס מיסז'ניקוב: אי אפשר להפקיר את האנשים.

סטס מיסז'ניקוב: פשוט אי אפשר.

סטס מיסז'ניקוב: אתם המשרד האחראי.

סטס מיסז'ניקוב: מה ששמענו עד עכשיו פשוט לא מספק.

סטס מיסז'ניקוב: דבר נוסף: הבנקים.

סטס מיסז'ניקוב: יש פה הרבה מאוד טעויות והרבה אי בהירות.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו קוראים לבנקים קודם כל לברר לעומק ולהציג את זה בישיבה הבאה, כיצד העבירו כספים לקבלן בלי שיבדקו, אם אכן כך נעשה.

סטס מיסז'ניקוב: ואנחנו קוראים גם לבנקים לבחון כיצד יוכלו לסייע לרוכשי הדירות בטווח הקצר, כפי שגם אמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

סטס מיסז'ניקוב: אתם מספיק איתנים, כדי שהקונים לא ייפלו בין הכסאות.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו, טנטטיבית, קובעים המשך ישיבה ביום שני.

משה גפני: אני מבקש לצרף את מודיעין עלית.

סטס מיסז'ניקוב: למה?

סטס מיסז'ניקוב: מודיעין עלית זה לא חלק ממדינת ישראל?

משה גפני: הבעיה שם שיש בג"צ שתלוי ועומד.

סטס מיסז'ניקוב: אז אנחנו אומרים, גם מודיעין עלית היא חלק מהסידור הזה.

סטס מיסז'ניקוב: טנטטיבית, אנחנו קובעים המשך ישיבה ביום שני הבא.

סטס מיסז'ניקוב: הישיבה הבאה.

סטס מיסז'ניקוב: אם יקרו דברים נוספים, אנחנו כמובן נקצר את המועד ונתכנס יותר מוקדם.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה ואנחנו נמשיך לעקוב.