ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 504, 2007-08-06 13:15

סטס מיסז'ניקוב: דיון מהיר, מהיר מאוד.

סטס מיסז'ניקוב: סכנה לגורלו של מכון גנזים – של חברת הכנסת יחימוביץ, חבר הכנסת זאב אלקין וחבר הכנסת רובי ריבלין.

סטס מיסז'ניקוב: יש פה מישהו מהגנזים?

ראובן ריבלין: בוודאי, הם כבר זכו ללמוד מהבוקר ללמוד פה כמה דברים.

שלי יחימוביץ': עושים ישיבה פעם בחודש כדי שהם יקבלו כסף, אם אנחנו לא עושים ישיבה הם לא מקבלים כסף.

שלי יחימוביץ': זה הנוהל.

ראובן ריבלין: כולם פה.

סטס מיסז'ניקוב: כל דובר שיציג את עצמו, בבקשה.

חדווה רוכל: חדווה רוכל, מנכ"ל "גנזים".

חדווה רוכל: אנחנו בסביבות מרץ לא קיבלנו שום הודעה, לא קיבלנו שום תקציב, - - - תקציב 2007.

חדווה רוכל: צלצלתי לחשב המשרד והוא אמר לי - - -.

חדווה רוכל: אנחנו מיד התחלנו לשאול, ולברר לגבי כל העניין הזה, בכל זאת העבירו, כפי שאתם יודעים, את משכורת ינואר-פברואר.

חדווה רוכל: בחודש הזה, העבירו גם את מרץ- יוני.

חדווה רוכל: כל הזמן עם אמירות שלא נקבל משכורות הלאה ואני רוצה להדגיש: עד היום, אין שום מסמך שמסביר את התופעה הזאת.

שלי יחימוביץ': רגע עד מתי?

שלי יחימוביץ': עד מאי?

חדווה רוכל: אנחנו קיבלנו את מרץ-יוני.

ראובן ריבלין: האם הגנזים עדיין מסונפת לאגודת הסופרים?

חדווה רוכל: לא.

הרצל חקק: היא עמותה ניהולית.

ראובן ריבלין: זה כבר יצא.

ראובן ריבלין: למה?

חדווה רוכל: זו אגודת ניהול.

קריאה: היא אגודה ניהולית.

ראובן ריבלין: ניהולית את מקבלת - - - מיינון?

חדווה רוכל: כן.

ראובן ריבלין: הבנתי, ומה הקשר שלך היום לאגודת הסופרים?

חדווה רוכל: ניהול, כאשר אין לאגודת הסופרים אין יותר שום קשר.

ראובן ריבלין: אין יותר.

חדווה רוכל: אין אפשרות.

ראובן ריבלין: אז למה הם נמצאים פה היום?

קריאה: רובי, היא שומרת את הכתבים שלהם, מה זאת אומרת?

ראובן ריבלין: אני בקיא בעניין הזה, יחד עם עמנואל זיסמן.

ראובן ריבלין: אתם באתם לעזור להם?

הרצל חקק: באנו לעזור להם, אבל יש להם שאלות.

ניסן סלומינסקי: מה היא עושה?

ניסן סלומינסקי: מה העמותה הזו עושה?

חדווה רוכל: אנחנו עושים פעולות איסוף, שימור, אנחנו ממחשבים את החומר – יש לנו אתר שדרכו אנחנו מפיצים את החומר בכל העולם.

ניסן סלומינסקי: המקום שאתם יושבים זה מקום ראוי לאחסון?

ניסן סלומינסקי: יש לכם מקום ראוי לאחסון?

ניסן סלומינסקי: שבו זה נשמר?

ניסן סלומינסקי: שהטחב וכל זה לא יכול להרוס את זה?

חדווה רוכל: אין לנו טחב.

חדווה רוכל: במשך השנים עשינו עבודות שיפוץ ועשינו עבודות מיגון אש.

חדווה רוכל: השקענו כסף רב בשימור המסמכים, בסריקה.

חדווה רוכל: נעשתה עבודה מאד גדולה והיום אין לנו מקום אחסון.

ראובן ריבלין: מיקרופילם של כל החומר?

חדווה רוכל: מיקרופילים, אנחנו עושים בוודאי.

ניסן סלומינסקי: מה אין לכם היום?

חדווה רוכל: אין לנו היום מקום אחסון.

חדווה רוכל: זו הבעיה.

חדווה רוכל: לכן פנינו, בזמנו, לראש העיר רמת גן שהרים את הכפפה הזו ובצורה יפה מאוד הוא נענה לתת לנו מקום ברמת- גן.

ראובן ריבלין: עברתם משם?

חדווה רוכל: טוענים כלפינו ש - - -

ניסן סלומינסקי: איפה אתם נמצאים עכשיו ברמת- גן?

חדווה רוכל: רח תובל 13.

חדווה רוכל: הטענה התקציבית דהיום היא שלא הבאנו תרומות.

חדווה רוכל: אני חושבת שהתרומה של רמת- גן היא תרומה ענקית.

חדווה רוכל: ראש העיר תרם עוד מאתיים אלף שקל - - -

שלי יחימוביץ': מה?

שלי יחימוביץ': בעצם הבניין, את מתכוונת?

חדווה רוכל: עצם המקום.

שלי יחימוביץ': יש כאן נציג של משרד התרבות?

קריאה: יש כאן נציג של עיריית רמת גן.

חדווה רוכל: יש את מנכ"ל העירייה.

שלי יחימוביץ': דיברו איתכם בתקופה הזו משרד התרבות?

שלי יחימוביץ': הרי ב-21 במאי התקיימה פה ישיבה של ועדת הכספים, שבסופה קבע יושב ראש הוועדה, סטס מיסז'ניקוב, שבתוך חודש ימים – אחרי הידברות ביניכם לבין משרד התרבות, המדע והספורט – תבואו אלינו עם הסיכום ביניכם.

חדווה רוכל: נכון, ואנחנו באנו עם סיכום.

שלי יחימוביץ': היו ניסיונות לסיכום?

חדווה רוכל: לא.

חדווה רוכל: היתה ישיבה שהיתה צריכה להתקיים, היא בוטלה בלי שום הסבר.

שלי יחימוביץ': סטס, נראה לי שמזלזלים בנו.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל זה שני דברים נפרדים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו אז דנו בכל הפרויקט, כלומר אז הם אמרו שזה לא מספיק.

ניסן סלומינסקי: כלומר, לא רק הנושא של משכורות.

ניסן סלומינסקי: אז דובר על כל השמירה.

ניסן סלומינסקי: להפך, אז דובר הרבה יותר חריף מאשר עכשיו.

שלי יחימוביץ': מייבשים אותם.

חדווה רוכל: נתנו לנו אפשרות להגיש חלופה של המשך השהיה במקום.

חדווה רוכל: יש לנו שתי הצעות לסכום נמוך מאוד, צריך להשקיע 100 אלף שקלים, עד רמת גן, ולהישאר בבית הסופר.

חדווה רוכל: קיבלנו כל מיני הצעות בעל פה ואחרות ולחצים שאנחנו צריכים לעבור למעבר ביניים, בינתיים –מה זה בינתיים, זה ממש הזוי – או לגנזך המדינה, או - שמענו על בית אריאלה לאחרונה.

ניסן סלומינסקי: אפשר לתת לכם קרוואנים בניצן.

שלי יחימוביץ': רגע, לא היתה שום פגישה מה-21 במאי ועד היום?

חדווה רוכל: לא, היא בוטלה.

שלי יחימוביץ': והאם נכון שלפני הישיבה הזאת שוב הועברו אליכם כספים?

חדווה רוכל: כן.

חדווה רוכל: הועבר מרץ-יוני, ואני מתכוונת להעביר גם את יולי וכן הלאה.

חדווה רוכל: עד שאנחנו נקבל איזשהו מסמך מדוע זה קורה, כי אין שום סיבה שהנתק הזה והמצב ללא הסבר ימשיך להתקיים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אתה ביקשת מהם בסיכום הישיבה הקודמת שהיתה ב-21 במאי להגיע לאיזושהי הסכמה ולבוא אלינו כעבור חודש עם הסכמה.

שלי יחימוביץ': אנחנו שומעים מחדווה רוכל כי לא היתה שום פגישה.

שלי יחימוביץ': לא, שאין סיבה, שלא היתה פגישה.

חדווה רוכל: לא היתה פגישה, הם לא קיבלו – אנחנו הגשנו הצעות בשיתוף עם אגודת הסופרים.

הרצל חקק: גם אגודת הסופרים הגישה הצעה לגבי החלופה שלי: החזרת גנזים לאגודת הסופרים.

הרצל חקק: שום דיון לא נעשה.

הרצל חקק: גם שום תקציב לא עבר לבטיחות אש.

מיכה ינון: אני ראש מינהל התרבות ואני רוצה קצת - - -

סטס מיסז'ניקוב: מינהל התרבות במשרד התרבות?

מיכה ינון: במשרד המדע, התרבות והספורט.

מיכה ינון: הדבר הוא קצת מורכב ולכן אין פה תשובות של כן ולא.

מיכה ינון: יש פה כמה גורמים מעורבים: אחד, יש את אגודת הסופרים, שהיא בעצם בעלת הנכס.

מיכה ינון: בשל הסתבכות כספית של אגודת הסופרים מלפני כמה שנים אנחנו, במשרד התרבות, יזמנו הקמת עמותה נפרדת לניהול גנזים, כי כסף שהועבר בזמנו בסכומים גדולים לאגודת הסופרים נעלם ולא הגיע ליעדו.

ראובן ריבלין: זה פרויקט המיקרופיש.

מיכה ינון: נכון.

מיכה ינון: אז הקמנו עמותה לניהול גנזים.

מיכה ינון: העמותה הזו היא עמותה נפרדת שקיבלנו אישור מיוחד להעביר לה כספים, למרות שלא מלאו שנתיים לקיומה, דה-הרטוך המפורסם וכולי.

מיכה ינון: אנחנו במשך עשרות שנים – אני מניח, אני במשך עשר שנים, אבל עשרות שנים– מממנים את הפעילות הזאת, גם את המשכורות של העובדים, גם את כל הפרויקט של המחשוב, של המזעור, ולא משנה באיזה שלבים זה נמצא.

מיכה ינון: העמותה הזאת של ניהול גנזים, לא מילאה את הציפיות שחשבנו שהיא תמלא, למה?

מיכה ינון: כי בהוראות של החשב הכללי אי אפשר להעביר לעמותה 100% מתקציבה מתקציב המדינה.

מיכה ינון: כי אם אתה מעביר 100% זה לא עמותה, זה כאילו רכוש של המדינה.

מיכה ינון: זה לא תמיכה, אתה לא תומך בגוף שלא מגייס אפילו שקל אחד.

מיכה ינון: אין דבר כזה באלף עמותות שאנחנו עוסקים בהן.

מיכה ינון: לכן, מכח זה, התגלגל כל העניין.

שלי יחימוביץ': גם אם מדובר באוצרות העבר והתרבות של הקיום שלנו?

מיכה ינון: לא, אבל זה לא קשור.

שלי יחימוביץ': תביאו משקיעים?

שלי יחימוביץ': מה?

מיכה ינון: זה לא קשור.

מיכה ינון: אנחנו במשא ומתן עם תורם רציני שיממן את כל העניין הזה.

מיכה ינון: אבל זה לא קשור.

מיכה ינון: היושב ראש של העמותה הזאת, שאנחנו יזמנו, התפטר.

מיכה ינון: יש פה בעיה.

מיכה ינון: העמותה הזו, בעצם, לא הצדיקה את קיומה.

מיכה ינון: בינתיים, אגודת הסופרים, מצבה הארגוני, הפנימי, השתפר.

מיכה ינון: אגודת הסופרים היא גורם - - -

הרצל חקק: לכן להחזיר את גנזים לאגודת הסופרים.

ניסן סלומינסקי: מה ההצעה שלהם?

ניסן סלומינסקי: בואו נשמע מה ההצעה שלו.

מיכה ינון: לא מעניין אתכם העובדות.

שלי יחימוביץ': זה מאוד מעניין.

מיכה ינון: בסדר.

שלי יחימוביץ': מיכה, אתה גם היית הממונה עלי, אני חייבת לתת לך את הכבוד המגיע לך.

מיכה ינון: נכון, לכן אני חושב: ממצב שאף אחד לא רצה לגעת בזה יש, ברוך השם, היום, שלוש עיריות שמתעניינות.

מיכה ינון: אנחנו בשיתוף פעולה עם גנז המדינה שהוא, מבחינת חוק הארכיונים הציבוריים, אחראי מבחינה מקצועית לנושא הזה ויחד אתו ובהמלצתו אנחנו עכשיו בודקים בכל הרצינות מהלך, והיינו יחד בבית אריאלה.

מיכה ינון: נכון שזה לא נראה וזה נראה מצחיק.

סטס מיסז'ניקוב: הופיע פה גנז המדינה, ואמר שאין שום קשר בין מכון הגנזים - - -

מיכה ינון: גנז המדינה נמצא פה, למה צריך, הוא חי וקיים.

סטס מיסז'ניקוב: בסדר.

קריאה: מיכה, אתם בדקתם?

סטס מיסז'ניקוב: רבותיי, אתם מדברים כולכם ביחד ולא שומעים כלום.

מיכה ינון: רמת גן זו היתה אופציה רצינית, שהשקענו בה אפילו 200,000 שקל, בערך, בתכנון.

מיכה ינון: התברר שכדי להפוך את המקום הזה למכון גנזים, זה לא מיליון שקל, כמו שחשבנו, אלא ארבעה מיליון שקל.

מיכה ינון: לא קיבלנו לזה אישור כי זה היה צריך להיות תקציב רב שנתי.

מיכה ינון: לא התקבל אישור מהחשב הכללי התחייב מול עיריית רמת-גן לשלוש שנים או ארבע שנים.

מיכה ינון: עיריית תל אביב בינתיים התעשתה – ראתה שזה רציני ברמת-גן – התעשתה ומציעה לנו להעביר את מכון גנזים לבית אריאלה שזה מקום מאוד מכובד, מאוד מוצלח.

מיכה ינון: גנז המדינה חושב שזה כן מקום מתאים, היינו שם, אנחנו חושבים שזה מקום מתאים, אגודת הסופרים מהססת כי היא רוצה לפתור אלף בעיות אחרות.

הרצל חקק: זה במרתפים.

שלי יחימוביץ': אגב, גם לי זה נשמע מקום מתאים.

מיכה ינון: גם אני חושב ככה.

מיכה ינון: אז אם לא יפריעו לנו הגורמים הרלבנטיים, זה יקרה תוך שלושה חודשים.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

סטס מיסז'ניקוב: בבקשה.

דוד בנימין: שמי דוד בנימין, אני מנכ"ל עיריית רמת גן.

דוד בנימין: בשלושת השנים האחרונות עיריית רמת גן לא רק שלקחה את הרצון הזה והציבה – ראש העיר הלך והעביר החלטה במועצת העיר שהיא מאפשרת לתת מבנה בגודל של 700 מ"ר שהערך שלו 2 מיליון דולר.

דוד בנימין: כבר שלוש שנים אנחנו מחכים שיעברו.

דוד בנימין: יש תכנית.

דוד בנימין: מחר בבוקר, אם מאשרים כסף לבצע את זה, אפשר לצאת עם מכרז כי התכנון גמור.

דוד בנימין: התכנון גמור לפי הבקשה של גנז המדינה, לפי הבקשה של משרד התרבות ולפי הבקשה של גנזים.

דוד בנימין: מחר בבוקר אפשר לבצע את זה, עוד שמונה חודשים אפשר לקבל את המקום הכי יפה, במקום הכי טוב.

דוד בנימין: אנחנו גם עושים את זה באהבה וברצון.

דוד בנימין: כן, באחד המבנים הכי יפים בבורסת היהלומים ברמת-גן, במרכז העיר, במקום טוב וזה אמיתי, לא תאוריות, לא ליד.

דוד בנימין: אנחנו כבר שלוש שנים מחכים רק לדבר אחד.

דוד בנימין: עיריית רמת גן אמרה שהיא מוכנה לפרוש למדינת ישראל לתשלומים כדי לבצע את זה.

דוד בנימין: הלכנו לזליכה כדי שיאשר את זה, הוא אמר: אי אפשר.

דוד בנימין: אנחנו מוכנים מחר בבוקר לעשות את זה.

דוד בנימין: בידכם, ואני יודע שגם היו חבר הכנסת ריבלין ויוסי שריד - - -

שלי יחימוביץ': אני לפני עשר שנים ראיינתי את - - -

דוד בנימין: הייתי אצל חבר הכנסת שלגי כיושב ראש ועדת החינוך וישבנו וסיכמו את זה, אמרו: יופי, בואו תבצעו את זה.

דוד בנימין: רק דבר אחד צריך להגיד: מחר בבוקר, תפרשו את זה לעשר שנים.

דוד בנימין: אנחנו לא כל כך עשירים, אבל יש לנו אהבה גדולה וראש העיר חושב שנכסי צאן ברזל של מדינת ישראל צריכים להיות במקום טוב, לפי הלחות שצריכה להיות.

דוד בנימין: אבל אי אפשר שלא עושים עם זה כלום.

דוד בנימין: יש את זה מחר בבוקר, התכנית גמורה במכרז.

ראובן ריבלין: אני רוצה שתשמעו כאן חברי הכנסת, כדי שנבין איפה אנחנו עומדים.

ראובן ריבלין: ב-1996, אני חוזר רגע, עשתה ועדת החינוך של הכנסת ביקור בגנזים בבית הסופר, ושם היא נתקלה בבעיה מזוויעה.

ראובן ריבלין: כתבי יד של ביאליק, טשרניחובסקי, עגנון – היתה לי נגיעה אישית – של אבי המנוח פרופ' ריבלין, של יבין, אשר ברש.

חדווה רוכל: הוא ייסד את גנזים.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: וכל אותם אנשים – היו מונחים הדברים על השולחן, כי הם היו מנסים לעשות כאשר הם נתקעים.

ראובן ריבלין: זעקנו: הרי אלה אוצרות האומה.

ראובן ריבלין: התברר לנו שגנזים פעלה בתוך מערכת של אגודת הסופרים בבית הסופר, שמדינת ישראל הקימה אותו, ומשום מה האגודה לא התנהלה כפי שהיתה צריכה להתנהל.

קריאה: לא, זה מתנהל בבית משפט עכשיו.

ראובן ריבלין: שמעתי את זה.

ראובן ריבלין: גם תקציבים שהיה אז יותר קל לתת אותם לא הלכו לייעודם.

ראובן ריבלין: אנחנו קודם כל ביקשנו בוועדת הכספים לקיים איזשהו מבצע שעלה חמישה מיליון שקלים, בערכם אז – שזה בערך שבעה מיליון שקלים היום – לצילום, כדי לעשות דבר שיישאר.

ראובן ריבלין: ואז הדבר היה ברור: גנזים שייך לסופרים והסופרים שייכים לגנזים.

ראובן ריבלין: הם לא הצליחו להרים את המעמסה.

ראובן ריבלין: הכנסנו את המערכת שלנו כי היא היתה זו אשר מימנה את הפעולות של גנזים.

ראובן ריבלין: היה אוי מיצרי ואוי מיוצרי, לעזוב את אגודת הסופרים זה להפקיר את גנזים לידי מערכת אדירה של כל גנזך המדינה.

ראובן ריבלין: מהצד האחר, להשאיר בידי הסופרים זה היה דבר שהוא היה פתטי.

ראובן ריבלין: פתטי מבחינת יכולתם לנהל את העניינים, לא רק שלהם עצמם אלא בוודאי שלא של גנזים.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לכם: אני לא יודע מה יותר טוב, האם זה יחזור לאגודת הסופרים והאם הם מסוגלים.

הרצל חקק: הנסיבות השתנו.

ראובן ריבלין: אני יודע שהנסיבות השתנו.

ראובן ריבלין: מינינו אז כונס נכנסים, זה היית אתה, אני לא אומר כונס נכסים.

ראובן ריבלין: אני אומר במטפורה.

ראובן ריבלין: נניח שאתה כונס נכסים.

ראובן ריבלין: היום באה עיריית רמת גן ואמרה: קודם כל נפנה לבית הסופרים מקום שהוא בעל ערך ונקיים את גנזים כאיזשהו מפעל מיוחד במינו.

ראובן ריבלין: השאלה היא אם עיריית רמת-גן נושאת את המובן הזה על כתפיה.

מיכה ינון: לא.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: אם היא לא נושאת על כתפיה, נושא המקום הוא נושא משני לנושא של ה- - -

קריאה: אנחנו נושאים את זה על כתפינו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, זה נושא משני איפה זה יהיה.

ראובן ריבלין: עכשיו הדברים בידיך.

מיכה ינון: תנו לנו סמכויות.

ראובן ריבלין: אני אומר לך: אני רוצה מאוד לעזור לגנזים, אני מלווה את גברת רוכל לא רק כגברת רוכל אלא כחדווה.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לך, ואני אומר לה: צריך להביא סוף לעניין זה.

ראובן ריבלין: אתה תבוא ותאמר לנו מה אתה חושב שצריך לעשות.

מיכה ינון: אני אומר בית אריאלה, יחד עם גנז המדינה, בית אריאלה.

ראובן ריבלין: המקום לא חשוב, אם בית אריאלה זה במסגרת גנזך המדינה, חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: גנזים זה עניין של ימים שיחלוף ויעלם.

ראובן ריבלין: אם עיריית רמת-גן מוכנה לשתף איתך – אתה תמצא לנו את הדרך.

מיכה ינון: זה ארבעה מיליון שקל.

מיכה ינון: יש לנו בעיה של כסף.

ראובן ריבלין: תשמע, אנחנו ועדת הכספים, אם אתה תמצא שהכי טוב ללכת לרמת גן – תשמע טוב מה שאני אומר לך – אנחנו ועדת הכספים ניתן חמישה מיליון שקל.

מיכה ינון: יפה.

מיכה ינון: הנה.

ראובן ריבלין: אם אתה תבוא ותאמר לי שטוב לך ללכת לרמת-גן ורק הדבר שמפריד בינך לבין רמת גן זה חמישה מיליון שקלים בפריסה לחמש שנים אני מבטיח לך שנמצא פתרון.

מיכה ינון: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: אלא אם אכן, אתה תבוא ותאמר לי: גם אם תיתן לי חמישה מיליון שקלים אני מעדיף את בית אריאלה.

ראובן ריבלין: כלומר, אתה תבוא אלינו ותיתן לנו תוכנית.

ראובן ריבלין: אני, רק אומר לך דבר אחד: אני, מחוץ לכל מסגרת התקציבים, מחוץ לכל מסגרת ה-496 מיליון שהיום הורדנו לך כבר, בלי שאתה יודע אפילו - - - מיכה ינון: אני יודע.

ראובן ריבלין: הייתי פה.

ראובן ריבלין: בסדר, היית פה אבל אתה עוד לא מבין מה.

מיכה ינון: תאמין לי שאני מבין.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: אמרו: הכול יהיה בסדר.

ראובן ריבלין: אמרו לש"ס: הכל יהיה בסדר.

ראובן ריבלין: רק הם הצביעו על הכל לא יהיה בסדר.

שלי יחימוביץ': אנחנו נביא לכם את החמישה מיליון.

ראובן ריבלין: הם הצביעו.

ראובן ריבלין: הם אמרו להם שיחזירו להם, אבל אתם הצבעתם על הקיצוץ.

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

ראובן ריבלין: אלי ישי אמר לכם: תצביעו כי הוא הבטיח לי, והוא לעומת זאת אמר לכם תצביעו על הקיצוץ.

ראובן ריבלין: לפחות סטס כאשר דופקים אותו, הוא יודע את זה שדופקים את זה.

ראובן ריבלין: יש כאלה שלא מרגישים.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לך: תבוא, שב עם חדווה, לנו נמאס להיות הבייביסיטר שלכם, תבוא ותחליט איפה אתה רוצה שזה יהיה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם: אגודת הסופרים אתם הכוונה שלכם טובה.

הרצל חקק: אני מסכים אתך.

ראובן ריבלין: אל תערבבו את הכסף של גנזים בזה, הוא גם לא ייתן לך לערבב.

ראובן ריבלין: אתה חושב שהוא ייתן לך?

ראובן ריבלין: מיכה, שמעת?

ראובן ריבלין: אני מתחייב לך.

ראובן ריבלין: שלי יחימוביץ בעזרתי הדלה מבטיחה לך, ואני מצטרף להבטחה, שאם אתה מחליט שיותר טוב ללכת לרמת-גן והמדובר בחמישה מיליון בפריסה לחמש שנים, אנחנו נשיג לך את התקציב לזה.

סטס מיסז'ניקוב: טוב, רבותיי.

סטס מיסז'ניקוב: אמרנו דיון מהיר, גלשנו מכל הזמן שהקצבנו לדיון הזה.

סטס מיסז'ניקוב: מה הסיכום?

ראובן ריבלין: הסיכום הוא שיבוא מיכה ויאמר לנו מה הכי טוב לפי דעתו.

ראובן ריבלין: הוא האפוטרופוס, הוא האדם שצריך לשאת את גנזים.

ראובן ריבלין: הוא, המוסד שלו, צריך לשאת את גנזים, כי אוי לנו אם גנזים תלך לביצה אחרת.

ראובן ריבלין: לגנזך המדינה.

יהושע פרוינדליך: מדוע?

יהושע פרוינדליך: מדוע?

יהושע פרוינדליך: אני לא מבין את זה.

ראובן ריבלין: אני עוד מעט אסביר לך.

יהושע פרוינדליך: אני לא מקבל את זה.

ראובן ריבלין: אני אסביר לך עוד מעט.

סטס מיסז'ניקוב: אתה לא מקבל – זה בסדר.

ראובן ריבלין: זה דבר שהוא צריך להיות בתצוגה מתמדת, צריך שתהיה גישה לסופרים לבוא ולראות את כתבי הגנזים ואת כל אותם כתבים, זה אוצר העם שלנו.

ראובן ריבלין: יש את בן יהודה, כתבים שם מראשית השפה העברית, בחייכם חברים, דבר שבמדינה אחרת היו חושבים שמטורפים אנחנו.

ראובן ריבלין: אני באתי אז וצרחתי על שר האוצר, מייד הלך ונתן לנו את החמישה מיליון.

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך: אנחנו מוכנים, שלי גם, אנחנו מוכנים לחזור על התרגיל שעשינו, אבל תחליט אתה שיש את האפשרות לממן את ה-maintenance.

ראובן ריבלין: אנחנו נעזור לך עם התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

הרצל חקק: אנחנו בעד.

סטס מיסז'ניקוב: טוב, רובי תודה.

מיכה ינון: רק צריך להגיד לנו שזה בסדר, אנחנו כבר נצא לדרך.

מיכה ינון: המקום הזה מצוין, זה מקום בלב העיר,מקום נהדר.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח.

סטס מיסז'ניקוב: רובי, אפשר לקיים את הדיון הזה במקום אחר.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להמשיך.

מיכה ינון: יש בעיה עם החומר.

מיכה ינון: עכשיו המקום לא - - -

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך: בינתיים העברת, גמרנו.

יהושע פרוינדליך: לא, אני לא מקבל את זה.