ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 332, 2007-08-06 09:00

גלעד ארדן: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: על סדר היום הצעת חוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, התשס"ו-2006, שלי.

גלעד ארדן: הצעת החוק עברה בקריאה הטרומית במליאת הכנסת ב-30 במאי, לפני קצת יותר מחודשיים, ואנחנו נעסוק היום בהכנה שלה לקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: אני רק רוצה להזכיר בקצרה את הרקע להצעת החוק.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזו הוגשה עוד בכנסת הקודמת על ידי חבר הכנסת עמרם מצנע ועל ידי.

גלעד ארדן: המטרה שלה היתה, לאחר שהתפרסמו מספר מחקרים שהראו שאנשים שמקבלים רכב, או שנוהגים ברכב שהוא לא שלהם, נוטים לנהיגה אולי קצת פחות אחראית ופחות זהירה, כיוון שקצת פחות אכפת להם מהרכב עצמו ומהבלאי שלו.

גלעד ארדן: הם לא תמיד חושבים על זה, אף אחד לא חושב הרי שתקרה לו תאונה, אבל כאשר אתה גם לא חושב שתקרה לך תאונה וגם לא כל כך אכפת לך מהרכב אז ההסתברות הזו כנראה גורמת לנהיגה פחות זהירה.

גלעד ארדן: לכן חשבנו, חבר הכנסת לשעבר מצנע ואנוכי, לעגן בחקיקה את הנוהל שהיה אצל חלק מהחברות במדינת ישראל שבהן יש קציני רכב, על פי ההגדרה המחייבת קצין בטיחות לתעבורה גם בכלי רכב כבדים וגם בכלי רכב רגילים, תקנו אותי אם אני טועה.

גלעד ארדן: לכן חשבנו לעגן את המנהג הזה בחובה שתהיה בחוק, שבעצם תחייב את כל קציני הרכב לקיים את ההזמנה זו לציבור לדווח או להיות שותף באכיפה על או בהתרעה מפני נהגים לא זהירים.

גלעד ארדן: עצם ההדבקה עצמה של המדבקה הזו חשבנו שגם תרתיע את הנהג עצמו כי הוא יידע שהוא חשוף לדיווח של הציבור.

גלעד ארדן: רצינו ליצור בהצעת החוק גם קשר כלשהו בין קצין הבטיחות ובין משרד התחבורה.

גלעד ארדן: כמובן שיכולות להיות תופעות שמישהו סתם ידווח על מישהו והדיווח הזה לא יהיה מוצדק, אבל נראה לנו באותו זמן וגם לי נראה היום, שכאשר יצטברו הרבה דיווחים על נהג, גם אצל קצין הבטיחות במשרד ובוודאי אם הוא יצטרך להעביר אחת לכמה חודשים את הצטברות הדיווחים למשרד התחבורה, ואם יהיו נהגים שלגביהם יש דיווחים מאנשים שונים מרחבי הארץ – הצלבות כאלה יוכלו, באמת, לצמצם את התופעה שאני לא בטוח בכלל שתקרה, של התנכלות סתם לאדם כאשר הוא נוהג.

גלעד ארדן: דבר נוסף שנקבע בהצעת החוק בקריאה הטרומית, זה באמת שאותם גופים שמחזיקים קציני רכב יצטרכו להחזיק את מספר הטלפון הזה או את האפשרות לדווח להם לא רק בשעות העבודה של קצין הבטיחות, אלא גם מעבר לכך.

גלעד ארדן: היום, בהכנה לקריאה הטרומית, נקרא את הצעת החוק ואז נאפשר לכל מי שמעונין לומר את דברו ולהציע שיפורים, כי אני בטוח וברור לי שצריך להציע שיפורים בהצעת החוק הזו, בשאיפה שנגיע להצבעה לאחר קריאה ראשונה.

גלעד ארדן: לא בוודאות - נראה לאן הגענו בתום הדיון.

גלעד ארדן: אז אני אתחיל לאפשר לאנשים לומר את דברם ונראה אחר כך באיזה שלב נתחיל להקריא את החוק, כשאני ארגיש שהדברים קצת יותר בשלים.

גלעד ארדן: האמת שבפתח הדברים הייתי רוצה לשמוע את עמדת משרד התחבורה בנושא.

גלעד ארדן: מי מייצג פה את המשרד?

עוזי יצחקי: פה, אני מהרשות.

גלעד ארדן: בבקשה, מר עוזי יצחקי, סמנ"כל תנועה, איך זה נקרא?

עוזי יצחקי: סמנכ"ל תנועה במשרד התחבורה.

גלעד ארדן: אני מבקש מכל מי שמדבר שיציג את עצמו, את מי הוא מייצג ואת תפקידו, לטובת הפרוטוקול.

גלעד ארדן: שכחתי להזכיר שכאשר בכנסת הקודמת החוק עבר בקריאה הטרומית חבר הכנסת לשעבר מצנע ואנוכי הסכמנו להצעת משרד התחבורה דאז, למשוך את החוק ולהסתפק בנוהל של משרד התחבורה, שכונה נוהל 6.

גלעד ארדן: חידשתי את הצעת החוק לאור העובדה שהנוהל הזה גם לא כל כך כובד על ידי חברות וגופים רבים, גם לא בדיוק מקנה אמצעי אכיפה, ענישה, או קנסות מספיקים מול אותם בעלי עסקים, וגם לקה בכל מיני חוסרים כמו: גודל המדבקה שגרם להרבה תלונות מהציבור, כי בעצם הוא חייב את האזרחים להתקרב יותר מידי לרכב שהם רוצים להתלונן עליו כדי לראות את המספר.

עוזי יצחקי: אמר נכון חבר הכנסת ארדן, יושב ראש הוועדה: משרד התחבורה תומך בהצעת החוק.

עוזי יצחקי: אנחנו באמצע 2005 כתוצאה ממספר הצעות שהיו, גם של חברי כנסת, גם של עמותות שחלק מנציגיהן יושבים פה איתנו, מצאנו לנכון להגדיר נוהל שכונה נוהל 6 – יש כאלה שקראו לו מלשינון - במסגרת אותו נוהל דווחו לחברות על- - -

גלעד ארדן: אני הייתי מכנה את אלה שמכנים אותו מלשינון בשם גנאי אחר, אבל אני לא אגיד אותו לפרוטוקול.

גלעד ארדן: כי מי שרוצה להזהיר את הציבור על נהג שיכול להרוג אותו זה לא נקרא הלשנה בעיניי.

גלעד ארדן: אבל יש עיתונאים שמחפשים כותרות שטחיות כדי למכור את העיתון באותו יום.

גלעד ארדן: זה בסדר, זו זכותם במסגרת חופש העיסוק.

גלעד ארדן: אני חולק על הכינוי המטופש והמטומטם מלשינון למי שמדווח על נהג שמתפרע.

עוזי יצחקי: כפי שהגדרנו מראש, לאחר שהגדרנו את הנוהל והפצנו בקיץ 2005 נתנו שנה להריץ את זה כנוהל.

עוזי יצחקי: כפי שסוכם מראש, ביצענו מחקר הערכה של פביאן סיקרון מבית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת חיפה.

עוזי יצחקי: מחקר מאוד מפורט שהוגש אלינו בקיץ 2006 בתום שנה מיישום הנוהל.

עוזי יצחקי: הנתונים הראו שקיימות שתי דעות קוטביות,.

עוזי יצחקי: רוב ציבור הנהגים מכיר את המדבקה, 83%.

עוזי יצחקי: רוב ציבור הנהגים סבור שיש להמשיך בשיטה, 80%.

עוזי יצחקי: אבל הנתון שהדאיג אותנו- ועוד מעט גם אני אגיד את הנתונים שהצטברו אצלנו במשרד התחבורה – רוב הנהגים שלהם מדבקה חושבים שאין זה משפיע על נהיגתם, 81%.

עוזי יצחקי: זה הסתדר לנו עם הנתונים הלא כל כך מעודדים שהצטברו אצלנו במשרד התחבורה- שמתוך כ-2100 חברות רק 50 חברות דיווחו לנו בלבד.

עוזי יצחקי: היות והנוהל הוא נוהל לא מחייב וחסר שיניים.

עוזי יצחקי: הצטברו אצלנו 220 דיווחים בלבד באותה שנה וזה בהחלטה מספרים נמוכים מאוד ולא מעודדים.

גלעד ארדן: אפשר יהיה לקבל העתק מהמחקר הזה?

עוזי יצחקי: בהחלט.

עוזי יצחקי: לכן אנחנו סבורים שיש לעגן את זה בחקיקה.

עוזי יצחקי: תמכנו בהצעה של חבר הכנסת בוועדת שרים לחקיקה לפני כחודשיים.

עוזי יצחקי: אנחנו מבקשים להעביר את זה.

גלעד ארדן: אתם תומכים בזה בנוסח הקיים או שיש לכם הצעות שאתה יכול כבר לומר אותם לשינויים ושיפורים?

גלעד ארדן: זאת אומרת, לדוגמא: אתם בזמנו, במסגרת הנוהל, האם פרסמתם מה הגודל המינימלי שחייב להיות למדבקה?

עוזי יצחקי: לא פרסמנו מה גודל המדבקה.

עוזי יצחקי: כן עשינו עבודת הכנה: הגדרנו גדלים, הגדרנו מה צריך להיות ואיפה, את הצבע, יישמנו את זה דרך אגב במנהל הרכב הממשלתי, שנציגו נמצא פה מאחורי.

עוזי יצחקי: אנחנו חושבים שברגע שתעבור הצעת החקיקה אנחנו נפרסם גודל וצבע מחייב.

עוזי יצחקי: הכל מוכן אצלנו בעניין.

גלעד ארדן: האם אתם חושבים שיש יכולת טכנית לגרום לכך שיהיה מספר אחיד, נגיד בן ארבע ספרות, כמו שאפשר לרכוש נגיד כוכבית 1234, זאת אומרת שהנהגים לא יצטרכו להתאמץ כדי לזכור את זה, או לסכן את עצמם, או להתקרב לרכב יותר מידי?

גלעד ארדן: לדעתי, זה אחד התנאים החשובים ביותר.

גלעד ארדן: עוד אין לי את הרעיון הטכני איך אפשר לעשות את זה, כיוון שמדובר על ציי רכב רבים, אבל יכול להיות שאם היה מספר מרכזי שבו היו מדווחים על מספר הרכב, והוא היה מעביר אותך לפרטים של קצין הבטיחות של אותו מפעל, אז יכול להיות גם שהיינו יכולים לחייב את כלל אלו שיש להם ציי רכב וציי בטיחות לשאת בעלות של המוקד הזה, גם אם מי שמקים אותו זה, נניח, משרד התחבורה.

גלעד ארדן: אבל צריך לחשוב, הייתי מבקש שהמשרד יחשוב לקראת הדיונים הבאים, איך אפשר להביא למספר אחיד בעניין הזה.

גלעד ארדן: כי, לדעתי, זה אחד החסמים המשמעותיים בפני הצלחה של החוק הזה.

עוזי יצחקי: בסדר גמור.

גלעד ארדן: כן.

חזי יהלום: אני מהרשות הלאומית, ראש אגף הרכב בחטיבה לאוכלוסיה בסיכון.

חזי יהלום: אנחנו מאד תומכים ברעיון הזה ובתקנה.

חזי יהלום: הכישלון של הנוהל, או לא כישלון, חוסר היעילות שלו היה בגלל חוסר ההגדרה של גודל האותיות.

חזי יהלום: נהגים לא יכלו לדווח, כי ארבעה מילימטר גודל של אות אי אפשר לראות משום מרחק.

חזי יהלום: אין ספק שהתקנה תחזק, דווקא בגלל האפשרות לאכוף את החוק הזה.

חזי יהלום: הסתכלתי על הצעת החוק, חסרים פה פרטים לגבי סוגי חברות.

חזי יהלום: ותקנת 579 לא מחסירה אוטובוסים.

חזי יהלום: אוטובוסים ומשאיות לא כלולים פה בהצעת החוק.

חזי יהלום: אז כדאי להשלים את זה.

קריאה: למה לא כלול?

קריאה: כלול.

יעקב רון: סעיף ב מדבר על זה.

חזי יהלום: חסרים פה אוטובוסים ומשאיות.

יפעת רווה: למה?

יפעת רווה: בסעיף 3 רשום.

גלעד ארדן: 3ב - אוטובוס, מונית או רכב- - -

חזי יהלום: יש חברות הסעה שחסרות פה, שזה צריך להיות סעיף ד' וחוק שירות ההובלה של משאיות מעל עשרה טון.

גלעד ארדן: לא, אתה מתכוון גם לכאלה להם שיש אוטובוסים, אבל לא יותר מעשרים.

גלעד ארדן: כלומר, גם מי שיש לו עשרה אוטובוסים.

חזי יהלום: הם כלולים בתוך 579, בתקנה של קציני בטיחות והם חסרים פה.

אתי בנדלר: או.

אתי בנדלר: קיי אז כשנגיע לסעיף 3 אני מציעה שתעיר את זה מסגרת הערות פרטניות.

גלעד ארדן: או.

גלעד ארדן: קיי.

גלעד ארדן: את רוצה לומר משהו, יפעת?

יפעת רווה: עשיתי איזה ניסוי לקראת הדיונים פה, ניסיתי להתקשר לאחת מהחברות, במקרה שהאותיות היו כן מספיק גדולות, ולא חזרו אלי.

יפעת רווה: זאת אומרת: האכיפה צריכה גם להיות בעניין זה שהחברות יעשו עם זה משהו.

גלעד ארדן: טוב, אני מניח שאם משרד התחבורה כמה פעמים ירים טלפונים ולא יהיה מענה והוא ייתן קנסות בהתאם לחוק לחברות והמסר יעבור, אז זה לא יהיה המצב.

יפעת רווה: הדבר השני, דן אורן מהמשרד שלנו שעוסק בדיני עבודה, אני יודעת שהיו לו כמה הערות, בזמנו, בנושא של יחסי עבודה פה וכיוון שהוא לא נמצא עכשיו אני רק רוצה שיישאר לו פתח לקראת קריאה שלישית אם הוא ירצה לבוא ולהעיר.

גלעד ארדן: יחסי עבודה מה?

גלעד ארדן: בין?

גלעד ארדן: מה הכוונה?

יפעת רווה: השאלה של המשמעות של ההתייחסות של החברה.

יפעת רווה: בעצם, בהצעה גם נאמר - אני מניחה שבמכוון לא רצית לקבוע מה החברה אמורה לעשות עם זה.

יפעת רווה: יכול להיות שזה בסדר מבחינתו, אבל הוא אמר שהוא רוצה לבדוק את הנקודה הזו.

יפעת רווה: אם יהיו לו הערות אני רוצה שהוא יוכל להעיר אותן.

קריאה: אני מבקש להתייחס לזה, אם אפשר.

גלעד ארדן: כל מי שירצה יתייחס.

גלעד ארדן: אתם רוצים לומר משהו, רב פקד לוינגר?

רוני לוינגר: באופן כללי, אנחנו תומכים.

רוני לוינגר: רצינו איזו הבהרה, משהו נוסחי, בסעיף 4, שלא יהיו איזשהן מחלוקות, לוודא שזה כמובן לא חל על המשטרה.

רוני לוינגר: אני אסביר.

גלעד ארדן: ברור, גם לא על חברי הכנסת ולא השרים.

גלעד ארדן: סעיף 5 יקראו לו: "מורמים מעם" ואז יהיה פירוט של כל מי שפטור.

רוני לוינגר: אני אסביר ברצינות, זה לא עניין של מורמים מעם.

גלעד ארדן: אתכם מחפשים במיוחד.

רוני לוינגר: אותנו מחפשים במיוחד.

גלעד ארדן: אבל אין לכם סיבה לדאוג, כי חוץ מאשר כשאתם בתפקיד אתם מופת לנהיגה זהירה.

רוני לוינגר: אני רוצה להסביר את זה.

רוני לוינגר: במשטרה, אולי בניגוד לגופים אחרים יש מנגנון מסודר, על פי דין, שמקבל תלונות מאזרחים על עבירות ומחויב לענות על פי דין.

גלעד ארדן: צפינו בו לאחרונה במספר משדרי טלוויזיה במנגנון.

גלעד ארדן: זה בסדר.

רוני לוינגר: אז אני רוצה להגיד לך שחלק מהדברים שמגיעים אלי מטופלים במלוא הרצינות עם חובת מענה, על פי דין, לאזרח שפנה, ואת תוצאות הטיפול.

רוני לוינגר: אז יש נהלים מחמירים.

יפעת רווה: משטרה זה חברה?

רוני לוינגר: אני יודע, אבל זה פתוח לפרשנות, לכן אני רוצה.

קריאה: הם תאגיד.

רוני לוינגר: היה מוסד.

רוני לוינגר: לא ברור מה זה מוסד.

אתי בנדלר: יכול להיות שנצטרך לדון בהמשך אם החוק חל על המדינה.

גלעד ארדן: יכול להיות שהוועדה תרחיב את החוק על המדינה.

גלעד ארדן: נאה דורש, נאה מקיים.

גלעד ארדן: אי אפשר לדרוש מקציני רכב להתנהל - - - רציתי לשאול: נניח שאזרח רואה ניידת משטרה נוסעת על השוליים ועוקפת את כולם.

גלעד ארדן: הוא לא יודע אם היא כרגע בתפקיד או לא בתפקיד.

גלעד ארדן: האזרח הפשוט לא יודע למי הוא אמור לפנות.

גלעד ארדן: אני מניח שאם הוא יחייג 100 אז ינפנפו אותו מהקו, אם יענו לו באותו זמן – בסוף ההפרטה של 100 נכנסת לחוק ההסדרים, או לא?

רוני לוינגר: לא יודע.

גלעד ארדן: איך הוא יודע למי הוא פונה למצב כזה?

רוני לוינגר: אני אגיד.

רוני לוינגר: יש פניות כאלה לא מעטות שמטופלות.

רוני לוינגר: יש מנגנון, אצלנו לפחות, ובכל מחוז של קצין תלונות ציבור.

רוני לוינגר: הוא מקבל תלונות כאלה, אני לא אומר סתם.

גלעד ארדן: נו אז מה רע שתשים את הטלפון שלו?

רוני לוינגר: לא, כרגע.

רוני לוינגר: יש לו מיליון פניות.

רוני לוינגר: אז אני אומר, ממילא יש מנגנון מסודר של נהלים פנימיים מחמירים.

רוני לוינגר: ממילא יש חובה על פי דין לחזור לאותו מתלונן ולדווח לו על תוצאות הטיפול.

רוני לוינגר: זה דבר אחד.

רוני לוינגר: דבר שני, לא סביר ששוטר מטפל באיזשהו אירוע - לא נוסע בשוליים - מטפל באירוע וגורם לעגמת נפש לנהגים, מבחינה סובייקטיבית, באותו רגע, ואומר להם: הכניסה לצומת הזו אסורה כי יש שם ביקור של איזה שר, מכוון אותם לרכב אחר, וחוץ מהקללה שהם יכוונו לאותו שוטר הם יצלצלו כולם לאותו מספר ויגידו: השוטר הזה עשה עבירות.

רוני לוינגר: לא סביר.

רונית תירוש: אני רוצה לענות.

גלעד ארדן: לא כרגע.

גלעד ארדן: אני מוצא גם טעם בדברים שלו, זה לא שזה משולל היגיון.

גלעד ארדן: עוד גורמי מדינה, קודם, שרוצים לומר את דברם?

אודי אדירי: כן, אני ממשרד האוצר.

אודי אדירי: אני רוצה להעיר הערה לסעיף 7 (ב).

אודי אדירי: סעיף 7 (ב) אומר: "קנס שנגבה לפי חוק זה יועבר לתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אודי אדירי: "

עדנה צונץ: זאת ממש הפתעה שיש הערה לגבי זה.

עדנה צונץ: לא הייתי מעלה על דעתי.

אודי אדירי: אני חושב שחלק גדול מהקנסות שנגבים היום במדינת ישראל הם קנסות שמקורם בעבירות תנועה.

אודי אדירי: המטרה העיקרית של החוקים שבגינה הם נקבעים זה מניעה של תאונות דרכים, מניעת קטל כבישים, ועדיין הקנסות האלה הם הכנסות שהולכות למדינה ולא לתקציב כזה או אחר.

אודי אדירי: אני חושב שגם במקרה הזה זה לא נכון לשבור את הכלל הזה או להחריג את הקנס הזה מקנסות אחרים.

אודי אדירי: הקנס הוא קנס משמעותי, יכול להיכנס לקו של כל ההכנסות מקנסות במדינה והרשות הלאומית לבטיחות הדרכים מתוקצבת מתקציב המדינה.

גלעד ארדן: ומה הרשות הלאומית?

אודי אדירי: מתוקצבת מתקציב המדינה.

גלעד ארדן: כפי ששמענו.

קריאה: אולי נממן את המוקד שיהיה פעם.

גלעד ארדן: אני אגיד לך אודי, אני לא זוכר מה התנאים שהיו בוועדת השרים לחקיקה, אבל אני מרגיש מחויב להתחייבויות שלי כלפיכם, בדיוק באותה מידה שאתם מרגישים מחויבים לדברים שהתחייבתם כאן בוועדת הכלכלה ומופיעים בפרוטוקול הישיבה, במקרה על תקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: אתה היית אז בדיון לפני שנה וחצי?

אודי אדירי: הייתי.

אודי אדירי: כן.

גלעד ארדן: אני חושב שאפילו אתה אמרת את הדברים לפרוטוקול לגבי ה- - -

אודי אדירי: אמרתי ואני לא חוזר בי משום דבר שאמרתי.

אודי אדירי: זה בוודאות.

גלעד ארדן: אין בעיה, גם אני לא חוזר בי משום דבר שאמרתי.

גלעד ארדן: השאלה היא רק מה נעשה עם הדברים האלו.

גלעד ארדן: אז אני לא מבין מה זאת אומרת אתה לא חוזר – אז יהיה 550 מיליון תקציב הרשות הלאומית ב-2008?

אודי אדירי: אני לא יודע אם יהיה 550 מיליון או 400, אתה מכיר את ההצעה להפחתות שקיימת בתקציב 2008, שלפיה זה יישאר 400.

אודי אדירי: אני חייב להגיד שגם לפני שנה וחצי אמרתי בדיון בוועדה, למורת רוחם של כולם, שהתקציב הוא 400 מיליון שקל לשנת 2007 ובשנת 2008 ייקבע בהתאם לסדרי העדיפות של הממשלה.

אודי אדירי: כרגע קיים סיכום על 550 מיליון.

גלעד ארדן: תביא לי את הפרוטוקול, אני אקריא לך עוד מעט את דבריך בוועדה.

גלעד ארדן: הכינותי מראש.

שרית זוכוביצקי-אורי: אני מהלשכה המשפטית במשרד התחבורה.

שרית זוכוביצקי-אורי: אני רק רוצה להגיד שסוגיית קציני הבטיחות מוסדרת בחלק מתקנות התעבורה.

שרית זוכוביצקי-אורי: זה חלק מהחובות שעל פי הצעת החוק מוטלות על קצין הבטיחות ולכן, לאורך הצעת החוק, צריך לעשות לה התאמות הן בהגדרות, הן במהות והן בהגדרת החברה כדי שתהיה התאמה בין חובת החברה להעסיק קצין בטיחות, לבין חובת החברה להדביק את המדבקה וליצור קשר בין שני הדברים.

אתי בנדלר: יהיו לך הצעות קונקרטיות, אני מקווה, כשנדון בסעיפים.

שרית זוכוביצקי-אורי: אין בעיה, פשוט אי אפשר להפנות לתקנות אז יצטרכו להעתיק אותם כדי שתהיה התאמה מלאה.

גלעד ארדן: למה אי אפשר להפנות לתקנות?

שרית זוכוביצקי-אורי: בחקיקה ראשית אי אפשר להפנות לתקנות.

אתי בנדלר: למעט בפקודת התעבורה, שכל עוד אין נוסח חדש של פקודת התעבורה, יש הרבה מאוד הפניות לתקנות התעבורה.

אתי בנדלר: זה אחד החריגים לכלל האמור שאנחנו בדרך כלל לא מפנים בחקיקה ראשית לחקיקת משנה.

אתי בנדלר: כל התקנות בפקודת התעבורה שמפנות לעבירות, למשל, מפנות לעבירות לפי תקנות סעיפים מסוימים בתקנות התעבורה.

שרית זוכוביצקי-אורי: יש השתדלות לא לעשות את זה.

אתי בנדלר: או.

אתי בנדלר: קיי.

אתי בנדלר: אני בעד.

גלעד ארדן: טוב, אז בבקשה.

דרור שפירא: אני מהרשות הלאומית.

גלעד ארדן: מה תפקידך ברשות הלאומית?

דרור שפירא: מנהל תחום נהגים מסכנים.

גלעד ארדן: לא זכרתי שבעץ מבנה של צג הרשות יש שם כזה.

דרור שפירא: תחום נהגים מסכנים.

דרור שפירא: מדברים פה על קצין הבטיחות, אבל לי חסרה פה אחריות של מנהל החברה.

דרור שפירא: זה קורה בעוד מצבים, מנהל החברה צריך שתהיה לו איזושהי אחריות בעניין.

גלעד ארדן: צודק.

גלעד ארדן: או.

גלעד ארדן: קיי אני אשמח אם בהמשך – יש לכם ייעוץ משפטי ברשות הלאומית, נכון?

חזי יהלום: כן, אבל משרד התחבורה, המשרד של מלי סיטון, יטפל בעניין הזה של אחריות מנהלים להכניס אותה לתוך התקנה הזו.

חזי יהלום: הם כבר מטפלים בהערה של שרית כרגע.

שרית זוכוביצקי-אורי: זו לא היתה אחת מההערות שלנו, אבל אפשר לשקול את זה.

גלעד ארדן: אז המשרד שלכם יגיש הצעות לשינויים או תיקונים?

גלעד ארדן: כי אם לא, אני מקבל את ההערה שלו בעניין אחריות מנהלים.

גלעד ארדן: השאלה היא אם אתם?

שרית זוכוביצקי-אורי: אין בעיה.

שרית זוכוביצקי-אורי: אנחנו יכולים להציע ואתם יכולים להציע.

שרית זוכוביצקי-אורי: כל דבר מתקבל.

גלעד ארדן: אז נשמח אם תציעו.

גלעד ארדן: טוב, או.

גלעד ארדן: קיי מר סיטרמן אתה רוצה לומר כמה דברים?

גדעון סיטרמן: תלוי מה על סדר היום.

גלעד ארדן: כרגע הנושא הוא החוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, נוהל 6.

גלעד ארדן: אם אתה רוצה, אני אמשיך עוד קצת עם הדוברים.

גדעון סיטרמן: כן, תן לי להתחמם.

גלעד ארדן: אז כן, בבקשה אדוני.

חזקיה ישראל: אני מהתאחדות התעשיינים.

חזקיה ישראל: לנושא של יחסי עבודה, הצעת החוק היא מבורכת יש רק בעיה שיכולה להיות בתחום של יחסי עבודה, כאשר למעסיק אין כלים – מה עושים כשמישהו מתקשר ומגיש בעיה או תלונה שהעובד עבר עבירה או נסע באור אדום וכדומה, והעובד מתכחש לזה.

חזקיה ישראל: למעסיק אין כלים.

חזקיה ישראל: איזה כלים בתחום יחסי העבודה צריך להפעיל?

חזקיה ישראל: כי אם רוצים להטיל אחריות אז צריך גם להפעיל את הכלים.

חזקיה ישראל: כרגע אין פה את הכלים והיינו רוצים להידרש לסוגיה הזאת.

גלעד ארדן: אז אני אגיד לך: קודם כל, לטעמי, האחריות, אם תוטל, היא לעניין קיומה של המערכת התומכת בכלל.

גלעד ארדן: כלומר: קצין הבטיחות ומוקד שיכול לענות ולקבל את ההודעות האלו.

גלעד ארדן: אני חושב שבאמת יש תלונות רבות שבאמת אין למעסיק דרך לטפל בהן.

גלעד ארדן: אנחנו לא נהפוך את המעסיק למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: אבל בהחלט מעסיקים צריכים לדעת שאם יש נהג שלגביו מצטרפים דיווחים רבים ושונים, הם צריכים לקרוא לו ולהזהיר אותו ולהודיע לו ואולי במסגרת – עוד נראה מה תהיה מערכת היחסים בינם לבין משרד התחבורה מבחינת העברת הנתונים האלה, ויכול להיות שאו המעסיק או משרד התחבורה יחליטו, בשלב מסוים, כן לבדוק אותו בצורה כזו או אחרת סמויה.

גלעד ארדן: אני אמנם מפנטז, כמובן, שדברים כאלה יכולים לקרות, אבל אני לא חושב שלמשרד יש את הכלים האלה, אולי רק למשטרה יש היום כלים כאלו, אבל יכול להיות שיכול להיווצר שיתוף פעולה גם בעניין הזה בין משרד התחבורה למשטרה.

גלעד ארדן: קיים כיום שיתוף פעולה כזה, הפקד לוינגר?

גלעד ארדן: לאו דווקא לגבי הצעת החוק הזו, אלא בכלל לגבי נהגים רצידיוויסטיים?

רוני לוינגר: בוודאי.

רוני לוינגר: יש לנו שיתוף פעולה לגבי נהגים פסולים.

רוני לוינגר: יש מנגנון מסודר של דיווח ממשרד התחבורה ליחידות שלנו לגבי נהגים בפסילה, כולל פסילה של שיטת הניקוד, שזו פסילה של משרד התחבורה לא פסילה שלנו.

גלעד ארדן: לא, אבל אני שואל האם יש מודל כזה במשטרת ישראל על נהג שהוא עבריין מועד שעושים לו בדיקת פתע או מחכים לראות איך הוא נוהג ביום מסוים, כדי להוריד אותו מהכביש, או שאין דבר כזה?

חזי יהלום: אנחנו מטפלים בנהגים המועדים ומגדירים אותם בצורה יותר יסודית ומאתרים אותם ואז אנחנו נעשה את מה שאתה רוצה.

גלעד ארדן: אז יכול להיות שהחוק הזה יכול לסייע למשרד התחבורה להגיע להגדרה, זאת אומרת של שיתוף פעולה כזה.

רוני לוינגר: יש צוות בין משרדי שמגדיר מחדש נהגים רצידיוויסטיים ובודק על הכביש.

גלעד ארדן: באשר להערתך, אני לא חושב שנוכל פה לדרוש ממעסיק להגיד: מי שיש לו איקס דיווחים אז נוריד אותו מהכביש.

גלעד ארדן: אבל האקט עצמו, שהוא יזומן לבירור פעם אחר פעם ויוזהר, אנחנו חושבים שייעשה איזשהו שינוי.

גלעד ארדן: יגידו לו אתה על הכוונת.

דרור שפירא: אבל אולי יאפשרו למעסיק כזה או קצין בטיחות, אחרי כמה עבירות, לשים לנהג כזה, אם זה רכב של החברה, קופסה ירוקה, לצורך העניין?

גלעד ארדן: אל"ף, אף אחד לא קרה לזה עבירות, היו דיווחים על כך שנראה לאנשים שהוא עשה עבירות.

דרור שפירא: הקופסא הזו אמורה לעזור לנהג לנהוג כמו שצריך, זו לא אכיפה.

חזקיה ישראל: נושא שני זה הנושא של מספר הטלפון והאותיות וכולי.

חזקיה ישראל: צריך למצוא את האיזון בין הסיכון של מישהו שרואה טלפון ורושם, ויכול תוך כדי נסיעה לספר, לבין משהו שהוא בהיר ורואים אותו ולא צריך להתאמץ בו.

עדנה צונץ: זוהר בלילה, אולי.

חזקיה ישראל: מבדיקה שעשינו טיפלנו גם בהערה, גם לגבי זה, החשש שמא מישהו יושב ורושם תוך כדי נסיעה מספר טלפון או משהו כזה, איך הוא עומד מול האיזון של הצורך בהגברת הבטיחות.

חזקיה ישראל: אז זו סוגיה שצריך לדעת.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: כן, בבקשה, מי אדוני?

נועם קום: אני מנהל את פורום נוהגים הייטק, שמייצג את חברות ההייטק הגדולות בישראל שצי הרכב שלהן מונה כ-30,000 כלי רכב.

נועם קום: חלק מהחברות מיישמות את הדבר הזה, למעשה אני בא פה לדבר מהשטח מתוך חברות שפועלות, כדי לראות את היתרונות ואת החסרונות.

נועם קום: אני, אגב, מנהל את תחום הרכב של חברת מטריקס, שהיא שלוחה לדוגמא של משרד התחבורה כחברה הגדולה שמיישמת את החוק הזה.

נועם קום: בצד היתרונות יש פה לא מעט חסרונות ואני ארצה לגעת בנקודות שהנהלת הפורום רואה לנכון להתייחס אליהן.

נועם קום: אנחנו רואים ברעיון כרעיון טוב, בהחלט כלי שיכול לספק אינפורמציה.

נועם קום: עם זאת, יש איתו לא מעט בעיות.

נועם קום: קודם כל, עצם הגישה לרשום מספר רישוי של רכב ומספר טלפון תוך כדי נסיעה זו גישה שמהווה עבירה על החוק.

נועם קום: נהג שצריך לרשום מספר טלפון צריך להוריד את הידיים מההגה, ואתם דורשים פה - כרגע זה לא חוק, אבל בהחלט דורשים פה לבצע פעולה שהיא בניגוד מוחלט לחוק והיא מסוכנת.

נועם קום: לאור המדבקות שקיימות היום בשוק ותוכלו לראות דוגמא בצילומים, הייתי אומר שזה לא איך אני נוהג אלא איך אני מפרסם.

נועם קום: הרבה חברות אוכפות היום פרסום בחברה או "איך אני נוהג" באותיות קידוש לבנה, שכדי לקרוא את מספר הטלפון פשוט צריך להתנגש ברכב מאחור.

נועם קום: הפורום בהחלט רואה לנכון שייקבע משהו בחוק בצורה מסודרת, אנחנו רוצים שזה יהיה, רואים לנכון – ושוב, זה לאור הניסיון שלנו – שיהיה מוקד ארצי אחיד אחד, שמשרד התחבורה או הרשות לבטיחות תקבע, תעשה מכרז, וזה יהיה מוקד כדוגמת איתורן למשל.

נועם קום: יכול להיות שהרעיון הטוב הוא שזה יהיה בפיקוח המשטרה, מוקד 100 למשל.

נועם קום: אגב, מספר קליט שתיקחו בחשבון - אנחנו מאוד רצינו להכניס את זה בחברות.

נועם קום: עלות של מספר מקוצר לחודש היא כ-1500 שקלים.

נועם קום: חברה לא יכולה לשאת את זה על עצמה.

גלעד ארדן: אתה מדבר על מספר של ארבע ספרות שמכל טלפון אפשר להתקשר?

נועם קום: כוכבית וארבע ספרות.

גלעד ארדן: 1400.

נועם קום: יש בעיה נוספת שהרבה מתלוננים, בעיקר במענה הקולי, מסרבים להשאיר שם- - -

גלעד ארדן: רגע, אתה מסכים להצעה שאני הצעתי שאם יהיה מוקד ארצי כזה העלות שלו תחולק בין החברות שמעסיקות קצין רכב?

נועם קום: אני בעיקרון, מסכים, כמובן אם יהיה לזה תעריף הגיוני.

גלעד ארדן: כמה חברות, דרך אגב, יש בישראל?

גלעד ארדן: כמובן שיש הבדל בין חברה שיש לה 1000- - -

חזי יהלום: 2200.

גלעד ארדן: 2200 חברות יש להן קצין בטיחות.

נועם קום: 2200 יש להן קצין רכב ממונה, עם המשאיות אני מעריך שזה עד 500,000 כלי רכב.

אתי בנדלר: זה לא כולל את המדינה, או כולל את המדינה?

קריאה: לא כולל את המדינה.

קריאה: המדינה נחשבת כחברה אחת.

אתי בנדלר: כמה מכוניות יש למדינה?

אבישי פוני: 2400 כלי רכב, אבל בנוסף אם נוסיף את השב"כ אז זה עוד סכום מסוים.

אתי בנדלר: אנחנו צריכים לקבל נתונים על ההתפלגות של מספר הגופים שעשויים להיות בעוגה הזו, שותפים בעוגה הזו, פלוס מספרי כלי הרכב שבידי כל אחד, והמדינה לצורך העניין הזה דינה חברה אחת, פלוס אם מישהו יכול לעשות הערכה מהי העלות של הקמת מוקד כזה.

גלעד ארדן: אפשר לקבל הערכה, אני, זאת אומרת יש חברות כמו טלכלל, טלאול ואחרות שמפעילות כאלו כבר היום.

עוזי יצחקי: הן מפעילות עבורנו גם- - -

גלעד ארדן: למשרד הרישוי לדוגמא היא מפעילה.

עוזי יצחקי: כוכבית 5678, אבל מספר הקריאות שם גבוה, לכן המחירים שם גבוהים.

גלעד ארדן: מי מפעילה את זה, טלכלל?

עוזי יצחקי: טלאול.

אתי בנדלר: מה זה 5678?

עוזי יצחקי: כוכבית לשירותי רישוי רכב.

גלעד ארדן: כל השירותים של משרד הרישוי, כוכבית 5678 מכל מקום בארץ.

גלעד ארדן: אל תשכח, עוזי, שאתה מדבר על עלות גבוהה.

גלעד ארדן: תחשוב שהעלות הזו היתה מושתתת על כל החברות עם קצין הרכב, זה היה יוצא סכום מאוד נמוך, לדעתי, לכל חברה.

אבישי פוני: - - - יכולות לשמור על עלויות.

אבישי פוני: יש בן אדם שמפעיל מוקד כזה באופן פרטי, לשמור עלויות.

גלעד ארדן: אתה, מה תפקידך?

אבישי פוני: סליחה שהתפרצתי, קצין בטיחות ראשי לתעבורה של מנהל הרכב הממשלתי.

גלעד ארדן: כמה רכבים יש למדינה?

אבישי פוני: מנהל הרכב זה כ-2400 פרט לשב"כ.

אבישי פוני: השב"כ זה גוף נפרד.

אתי בנדלר: המשטרה לא קשורה לעניין?

אבישי פוני: לא קשורה.

גלעד ארדן: זה הכול, רק 2400 כלי רכב יש בשירות המדינה?

אתי בנדלר: זה לא כולל את הכנסת.

גלעד ארדן: זה נראה לי לא הרבה.

אבישי פוני: בכנסת אנחנו לא מטפלים, זה זניח.

נועם קום: לגבי המדבקות, חייבים שיהיו כמה מידות, כי לא יכול מצב שמשרד התחבורה יחייב מידה של משאית להתקין על מזדה 3, זה פשוט לא נכנס ולא הולך ולא רציני.

נועם קום: דבר נוסף, אם באמת רוצים לדעת איך נהגים נוהגים אז כדאי שתדעו, זה מתייחס אולי לסעיף הבא שלדיון הוועדה, של מלווה אלקטרוני להסעת תלמידים.

נועם קום: יש לנו בפורום נוהגים היי-טק, כולל אצלנו בחברה, מודל שאני מגדיר אותו כחזון האפס לתאונות דרכים, וזה מערכות דרייב דיאגנוסטיק שקיימות ברכבים ואנחנו יכולים בכל רגע נתון לדעת את דפוסי הנהיגה, את מהירות המשתמש, גם הוא עצמו בצורה אינטרנטית מקבל את המידע הזה.

נועם קום: התקנו את זה לנהגים שהיו מעורבים בתאונות ואנחנו יודעים לטפל בהם בצורה ממוקדת כי, אנחנו יודעים בדיוק את הבעיות שלהם ואת דפוסי הנהיגה, כמו סטיות מנתיב ובלימות מהירות.

נועם קום: אם באמת רוצים לדעת איך נהגים נוהגים צריך להסתכל קצת בראייה לעתיד ויש את הפתרונות האלה.

נועם קום: לשמחתנו, זה תוצרת כחול לבן.

אתי בנדלר: איך אתם קוראים למכשיר הזה, להתקן הזה?

קריאה: יש כמה.

נועם קום: זה נקרא דרייב דיאגנוסטיק.

נועם קום: אני רואה שזה מופיע בדיון הוועדה בתור נהג אלקטרוני, אז אני מניח שזה מערכות כאלה.

גלעד ארדן: איך אתם מזהים מי זה אצלכם נהג מועד?

נועם קום: אנחנו התקנו את זה קודם כל לרכבים שהיו מעורבים בתאונות, יותר מפעם אחת.

נועם קום: התקנו את זה לקבוצת מדגם של טכנאים או אנשי מכירות שנוסעים מעל 5,000 קילומטר בחודש.

נועם קום: הגענו פשוט לחזון האפס בקבוצת המדגם הזאת, אחרי שראינו את הנתונים היתה לנו תקופת ביקורת ולאחר מכן עשינו הדרכות מתקנות.

נועם קום: אנחנו עכשיו גם הולכים לפתח שיטת הדרכה שתהיה ממוקדת לכל בעיה של נהג שנוהג ברכב.

נועם קום: התקנו את זה גם לנהגים צעירים, וזה בהחלט פתרון מאד אפקטיבי.

גלעד ארדן: אתה תהיה גם בישיבה הבאה?

נועם קום: בדיון הבא?

גלעד ארדן: זה בדיוק על החוק הזה.

גלעד ארדן: טוב, נשאל אותך עוד כל מיני שאלות.

נורית ג'ין גרוסמן: אפשר לשאול מה העלות של הפטנט הזה?

נועם קום: העלות - צריך לשאול את היצרנים, אבל זה סדרי גודל של, אם אני לא טועה, 200 או 250 דולר לערכה פלוס דמי מינוי חודשיים של עד 10 דולר.

נועם קום: יש אפשרות היום, במסלולים של דמי שכירות חודשיים, לקבל את המערכת הזו.

גלעד ארדן: בדיון מר סיטרמן, שהיה ועדיין המנכ"ל, נתן פירוט של הסכומים, הוא דיבר על 2008,2009,2010 על 550 ואמר שהעסק הזה מתוקצב ברמה מקצועית לרמת השקל.

גלעד ארדן: "נערכו כבר שני דיונים עם המנכ"לים של משרד ראש הממשלה ומשרד התחבורה - - - הוצגו התכניות" אז שאלתי אותך ואתה אמרת: "העמדה שלנו היא שהתקציב עצמו לא צריך להופיע בחוק, תקציב כל צורכי הממשלה והמדינה נקבע לפי סדר עדיפויות של הממשלה ובא לידי ביטוי בחוק התקציב כל שנה" – זה שנה א' כלכלה – אני חושב שראש הממשלה הצהיר, כמו שאמר מנכ"ל המשרד וגם העלה את זה על הכתב, שבכוונתו לתקצב את רשות הבטיחות בסכומים שהזכיר המנכ"ל.

גלעד ארדן: ההתחייבות הזו, עד כמה שהיא משקפת, היא אמורה לשקף את סדר העדיפות של הממשלה ובכך להבטיח את תקצוב הרשות".

חזי יהלום: מדובר ב-550 מיליון.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: פשוט בחוק שלי – אני אעדכן את המנכ"ל – בחוק שלי, של נוהל 6, בהצעת החוק, כתוב שהקנסות ילכו לתקציב הרשות הלאומית, והאוצר אמר שהוא מתנגד שהקנסות יהיו מיועדים לרשות הלאומית, כי הרשות - הוא מתקצב אותה בהתאם לסדר העדיפויות.

גלעד ארדן: אז אמרתי שכמו שהם מכבדים את ההתחייבויות שלהם על תקצוב הרשות, גם אני מתחייב לכבד את זה.

אודי אדירי: אני חושב, אדוני היושב ראש, שההתנסחות היתה זהירה.

גלעד ארדן: זהירה - היא היתה זהירה.

גלעד ארדן: אתה אומר: היא השאירה מקום לשינוי סדר העדיפויות של ראש הממשלה, זה נכון.

אודי אדירי: אני זוכר שהיא אז עוררה מורת רוח.

גלעד ארדן: זה נכון, היא השאירה מקום לשינוי סדרי העדיפויות.

גדעון סיטרמן: אדוני יודע משהו שאנחנו לא יודעים?

גלעד ארדן: לא, אבל מה זה אומר מעתה ואילך על דברים שראש הממשלה, הממשלה, או נציגי האוצר מבטיחים לגבי יותר מאשר התקציב הנוכחי?

גלעד ארדן: שום דבר בעצם.

גלעד ארדן: כלומר מעתה ואילך, אסור אף פעם להאמין להתחייבויות שלכם מעבר לשנה הנוכחית.

גלעד ארדן: כי כמו שאתה אומר, זה תמיד כפוף לשינויים גם אם יש עודפי גביית מיסים של 15 מיליארד.

אודי אדירי: הממשלה עוד לא החליטה על תקציב 2008.

אודי אדירי: זה יבוא לממשלה ואז היא תחליט.

גלעד ארדן: גם אנחנו לא הכרנו כאן.

גלעד ארדן: אתה רוצה לומר משהו?

גדעון סיטרמן: כן.

גדעון סיטרמן: כמו שאתה יודע, אנחנו נמצאים בעיצומם של דיונים על התקציב ואכן יש הצעה להוריד את התקציב של הרשות הלאומית מ-550 ל-400.

גדעון סיטרמן: לעניין הזה נדון היום אחר הצהרים עם שר האוצר ונראה איך באמת עומדים בסדרי העדיפויות וגם עומדים במספרים שמאחורי סדרי העדיפויות.

גדעון סיטרמן: הציבור יידע אם עומדים או לא בסדרי העדיפויות, כפי שנקבעו.

גלעד ארדן: האם שר התחבורה יודיע שאם זה יקוצץ הוא יצביע נגד התקציב גם בממשלה וגם בכנסת, או רק בממשלה?

גדעון סיטרמן: מכיוון שאני חושב שנוכל לשכנע את הציבור- - -

גלעד ארדן: אין טעם להעלות שאלות היפותטיות.

גדעון סיטרמן: כן, זה נראה לי היפותטי.

גדעון סיטרמן: על כל פנים, לגבי הדיון שעומד על הפרק כרגע אצלך בוועדה, זו הצעת חוק שלך, אנחנו תומכים בעיקרון בעניין של גילוי נאות ושקיפות.

גדעון סיטרמן: צריך לעשות את זה בצורה כזו, שנבין מה העלויות במשק, כלומר את העלות מול התועלת.

גדעון סיטרמן: אני רואה שבדברי ההסבר אתה מסביר שממחקרים בחו"ל או מיישום של הנושא הזה בחו"ל יש הפחתה של תאונות דרכים.

גדעון סיטרמן: אני מקווה שהמחקרים האלה מבוססים ומדויקים.

גלעד ארדן: התקווה הזאת נכונה על כל מחקר.

גלעד ארדן: דרך אגב, כמו ששמת לב, כפי שהאוצר אומר שהוא נקט לשון זהירה – אז גם העיתונאים שמצטטים את דברי ההסבר פה לא מצטטים נכון.

גלעד ארדן: כתוב עד 50% אני לא מתחייב שיותר מ-50 זה יכול להוריד.

גלעד ארדן: אבל כמו שאמר פה לדוגמא מפורום נהגים היי-טק, כמו שאמר נועם, אני חושב שבהחלט אנשים כאלו שיודעים שהציבור יכול לדווח להם, זה כן ישפיע על ההתנהגות שלהם, ותלוי עד כמה ברצינות הם יחשבו שהמדינה והמפעל שלהם מתייחסים לעניין הזה.

גלעד ארדן: אם הם באמת יראו שכמו עם נוהל 6 אף אחד לא עושה עם זה כלום, אז נכון, לא תהיה כל כך הרתעה.

גדעון סיטרמן: על כל פנים, הגישה שלנו היא של שקיפות וגילוי נאות.

גדעון סיטרמן: אני חושב שצריך לתת כלים גם לקציני הבטיחות במפעלים שהם פועלים, כלים שהם יהיו מסוגלים לממש את האחריות שיש להם.

גדעון סיטרמן: אני חושב שזה אחד הכללים.

גדעון סיטרמן: יש, וכבר ראיתי, פיתוחים בנושא הייטק שמאפשרים את הבחינה של הנהג תוך כדי נהיגה עם גמישויות לכל מיני דברים.

גדעון סיטרמן: אנחנו מעודדים את הפיתוחים האלה.

גדעון סיטרמן: כפי שאתה יודע, לא מזמן מינינו מדען ראשי, אחד הדברים שהטלנו עליו זה באמת לרכז את כל הפיתוחים בתחום הזה כדי להביא אותם לידי מימוש ואם נוכל לתקצב ולעודד אותם נעשה את זה.

גדעון סיטרמן: כך שמה שהייתי ממליץ זה שתבחן - אתה סוגר את זה היום או שיהיה לך עוד דיון בעניין?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: זו רק הכנה לקריאה ראשונה.

גדעון סיטרמן: כל אימת שמגישים הצעות מהסוג הזה צריך להבין את התועלת אבל גם את העלות.

גדעון סיטרמן: העלות של היישום, אני חושב שהדברים שנאמרו פה, כמו מוקד וכולי, הדברים האלה עולים כסף.

גדעון סיטרמן: דרך אגב, המוקד הזה שיש לנו שאנחנו משתמשים בו היום כל כך מוצלח, שכבר אין לנו תקציב להפעיל אותו, אנחנו לוחצים על האוצר.

גלעד ארדן: כמה סדר גודל זה עולה לשנה?

אודי אדירי: זו תוספת.

עוזי יצחקי: 3.6 מיליון.

גלעד ארדן: שקלים?

עוזי יצחקי: כן.

עוזי יצחקי: מדובר במעל מיליון פניות בשנה.

גדעון סיטרמן: זה הולך וגובר.

אתי בנדלר: האמת היא שזה לא נשמע נורא, זה אולי מעיק על תקציב של משרד אחר- - -

גלעד ארדן: לא, תחשוב שהיה לך מוקד כזה לדיווחים של כל הציבור, היית מחלק את זה על פני קציני הרכב, זה היה יוצא 1000 או 2000 שקל בשנה לחברה שמחזיקה קצין בטיחות, יותר זול לה מלשלם לו שעות נוספות לשנה שיקבל את הטלפונים מהציבור.

רונית תירוש: ככל שאתה מוסיף יותר חברות אז הפניות גבוהות יותר ואז יותר מוקדניות.

גלעד ארדן: אני לא מעריך שיהיו יותר.

גלעד ארדן: מיליון פניות בשנה זה יפה מאוד, זה כל הפונים למשרד הרישוי, מה שמר סיטרמן אמר.

גדעון סיטרמן: אני חושב גם כהמלצה - כיוון שאתה מכניס מהלך חדש, צריך לייצר גם תהליך שבוחן אותו על ציר הזמן.

גדעון סיטרמן: אפשר אחרי שנה שנתיים לבחון את העלות-תועלת וכבר מראש להכין כלים לבקרה.

גדעון סיטרמן: הרבה פעמים אנחנו חוטאים בזה שאנחנו עושים שינוי של מדיניות, אין לנו כלים לבחון אותה און-ליין ואחרי שנתיים שלוש, לא יודעים להכוון.

גדעון סיטרמן: הייתי ממליץ שגם על זה יהיה דיון ומחשבה בוועדה, לקראת סגירת המהלך.

גדעון סיטרמן: אבל כעיקרון, אנחנו בעד גילוי נאות.

גדעון סיטרמן: מה שאני לא הייתי רוצה שזה ייצור, זה שהאוהדים של הפועל יתקשרו כנגד האוהדים של בית"ר.

רונית תירוש: אז איך עושים את זה?

גדעון סיטרמן: את זה אני לא יודע.

רונית תירוש: איך מנטרלים את זה?

גדעון סיטרמן: אני מעיר את זה ככה בקיצוניות.

עדנה צונץ: מה, יש להם ציי רכב?

גדעון סיטרמן: לא.

גדעון סיטרמן: אני מדבר על זה שלא יהיו תלונות סרק.

רונית תירוש: מישהו הרגיז אותי בחנייה, תפס לפני.

רונית תירוש: אז אני מצלצלת ומודיעה.

גלעד ארדן: אז מה יקרה?

עדנה צונץ: יש גם תלונות סרק למשטרה.

רונית תירוש: לא, תלונות למשטרה זה שונה.

קריאה: יש פה תשובה שצריך לקחת אותה בחשבון.

נועם קום: בכל מקרה זה עובר תהליך של טיפול של קצין בטיחות.

רונית תירוש: לא, אני לא סיימתי.

נועם קום: מצליבים תלונות- - -

אתי בנדלר: תאפשר לחברת הכנסת תירוש לסיים את דבריה, נועם.

רונית תירוש: אני לא מבינה את כל ההתפרצויות האלה באמצע.

רונית תירוש: אני לא סתם אומרת את הדברים האלה.

רונית תירוש: על כל שטות אפשר להרים טלפון וזה לא כמו תלונה במשטרה, תלונה היא הרבה יותר מכבידה אני צריכה ללכת לשם ולהעביר.

רונית תירוש: קשה לי לקנטר מישהו כך, אבל נורא קל לי לתקתק ארבע ספרות למוקד כי הוא הרגיז אותי ולהמציא עליו, הוא עשה ככה הוא עשה אחרת.

רונית תירוש: איזה כלים יש לאותו קצין בטיחות לראות שהתלונה היא לא תלונת סרק?

רונית תירוש: זה מה שאני שואלת.

חזי יהלום: קודם כל, התלונה לא תהיה אנונימית.

חזי יהלום: תלונות אנונימיות, לדעתי, אסור לקבל.

רונית תירוש: ברור שלא, אני אעמוד על שלי.

רונית תירוש: אבל זו מילה כנגד מילה.

חזי יהלום: תלונה אחת לא מניחים, בודקים.

חזי יהלום: הרי מדובר על נהג שיש לו תלונה יותר מאחת, שתיים או שלוש חוזר על עצמו וזה כבר מדליק לי נורה אדומה.

חזי יהלום: קצין בטיחות אחרי תלונה אחרת רושם לו איזו הערה בתיק או נוזף בו .

חזי יהלום: החבר'ה מאוד משופשפים.

חזי יהלום: ויודעים להבחין בין מה שנכון לבין מה שלא נכון.

גלעד ארדן: רונית את לא היית בתחילת הדיון וגם גדעון לא, אמרתי את הדברים האלו, התייחסתי לזה, כלומר ברור שיכולה להיות תופעה של תלונות סרק.

גלעד ארדן: אני מניח שגם שר הבטיחות, בדרכים, כאשר הוא דיבר כל כך הרבה פעמים בנאומיו על שיתוף הציבור בעניין הזה הוא היה מודע לכך שיכולות להיות תלונות סרק.

גלעד ארדן: אבל, אין נוהל שאומר שאם מישהו מחייג לקצין הבטיחות שלך במפעל ואומר שעשית איקס אז מייד הוא מוריד אותך מהכביש.

גלעד ארדן: הרעיון הוא באמת, שאם מצטברים לגבי אדם אחד דיווחים שונים מאנשים שונים – מן הסתם לא תפרו לו תיק, לא עד כדי כך שמישהו מוכן להשקיע כבר עד כדי כך, שגם יגיש תלונות סרק במשטרה.

גלעד ארדן: אז אדם כזה שמצטברים לגביו מספר דיווחים - וכל מפעל יכול לקבוע נהלים פנימיים איך שהוא רוצה.

גלעד ארדן: אחד יחליט שאם היו שלושה דיווחים משלושה אנשים שונים בעבירות מרמת חומרה מסוימת, הוא מזמין את הנהג לבירור.

גלעד ארדן: ברגע שנהג כזה יזומן לבירור ויתחיל להישאל, זה אמור להשפיע על דפוס ההתנהגות שלו בכביש לעתיד, כי יותר יהיה לו בתת מודע במודע, לא רק בתת מודע, שהוא חשוף לביקורת ציבורית וקצין הבטיחות שלו כבר יודע שכבר קיבל לגביו תלונות.

גלעד ארדן: זו החשיבה, הרי אין פה, לא קבענו פה שמי שהיו לגביו שלוש תלונות מייד צריך להעניש אותו.

גדעון סיטרמן: אבל המתלונן מזוהה?

גלעד ארדן: רק אם הוא מסכים.

גלעד ארדן: חוץ מזה קצין הבטיחות יכול גם להתקשר למתלונן ולבדוק אם הוא השאיר פרטים נכונים.

גלעד ארדן: כן.

דורון רגב: אני מחברת "תנוענט", יכול להיות שאני מאבי הרעיון משנת 2001, כשחזרתי לארץ.

גלעד ארדן: אתה יכול להגיד שאתה מאבות הרעיון.

דורון רגב: או.

דורון רגב: קיי מאבות הרעיון.

דורון רגב: חזרתי לארץ וחשבתי מה אני, באופן אישי, יכול לתרום לנושא הזה של התנהגות נהגים בכבישים, זה היה נראה לי נורא יוצא דופן, אחרי הרבה שנים שלא הייתי פה איך אנשים מתנהגים בכבישים.

דורון רגב: היה לי ברור שאני מחפש איזשהו רעיון שהוא, עם כל הכבוד לאמצעים האלקטרוניים, דבר שהוא יותר זול, פשוט, קל ליישום, מהיר.

דורון רגב: אז באנו עם הרעיון הזה ושיכללנו אותו מאוד לעומת מה שהוא קיים בארצות הברית ששם ראיתי את זה לראשונה.

דורון רגב: אני רוצה להתייחס לכמה דברים, פשוט רציתי להציג את עצמי.

דורון רגב: קודם כל, אני חושב שמבחינת על מי לאכוף את הדבר הזה - אז אחד הדברים שדחפו אותי, בעברי אני בן קיבוץ ואצלנו בקיבוץ נהרגו באמת מספר גדול של חבר'ה.

דורון רגב: אני תמיד חושב על זה שמה שאני עשיתי עם הרכב של הקיבוץ, שלא היה שלי, לא עשיתי אחרי זה גם עם הג'יפ של צה"ל כשהשתוללנו.

דורון רגב: למשל בקיבוצים אני רואה - אפילו בקיבוץ שלי לא מיישמים את זה וזה קיבוץ גדול, אחד מהקיבוצים העשירים בארץ עם המון כלי רכב.

דורון רגב: למה?

דורון רגב: כי המטעים זה חברה אחת והמפעל זה חברה שניה, ואף פעם אין להם 40 כלי רכב כדי להחזיק קצין בטיחות ולכן הם אף פעם בעצם לא יישמו את הדבר הזה.

דורון רגב: אז זה איזשהו דבר שאני לוקח בו טרמפ על הדיון הזה כדי להגיד שחייבים לסדר את העניין הזה, שכל מיני תאגידים וכל מיני קבוצות יודעות איך להתארגן בחוק כדי שהם לא יהיו תחת הפיקוח הזה.

דורון רגב: אני רוצה גם להתייחס ל- - -

גלעד ארדן: עלויות.

דורון רגב: כן, אני כבר מגיע לעלויות.

דורון רגב: אני חושב שנועם וקציני בטיחות אחרים – יושב פה יוסף טרוקמן מחברה– גם כן, שמנהלים את הנושא הזה כבר כמה שנים, יודעים.

דורון רגב: אז תמיד, בהתחלה, גם כשהקמנו את הרעיון הזה, אמרו שייטפלו לנהגים.

דורון רגב: איך אתה יודע שלא נטפלו סתם לבן אדם?

דורון רגב: ובאמת לא היו לנו כל כך תשובות לזה.

דורון רגב: היום, אחרי יותר מחמש שנים שאנחנו עושים את זה, אנחנו יודעים שעצם הבעיה הזו של להיטפל לנהג היא בעצם לא כל כך בעייתית.

דורון רגב: מדוע?

דורון רגב: קודם כל, ברוב המוקדים יש צג שיחה מזוהה.

דורון רגב: דבר שני, זה לא דבר של תלונה במשטרה.

דורון רגב: מדובר על דיווח שמגיע לקצין הבטיחות וקצין הבטיחות יכול להשוות.

דורון רגב: אותו נהג קיבל דיווח מאנשים שונים, בשעות שונות, דברים שונים, טלפונים שונים, על דברים שונים- אז קשה להאמין שמישהו סתם נטפל אליו.

דורון רגב: הוא יכול לעשות את כל הבירורים האלה וזה מאד מאד חריג.

דורון רגב: אמר את זה נועם קודם.

דורון רגב: מפני שזה המקצוע של קצין הבטיחות, הוא צריך בראש ובראשונה לטפל בהתנהגות של הנהג.

דורון רגב: הנושא האחרון- תראו, עלויות ומוקד מרכזי.

דורון רגב: אולי אני היום כיזם בתחום הזה, שזה אחד התחומים שאני עוסק בו ומקדם אותו, מפסיד עליו.

דורון רגב: השקעתי בו הרבה כסף והרבה שנים.

דורון רגב: אבל, אולי לי זה דווקא יהיה אטרקטיבי שהמדינה תצא עם מכרז כזה גלובלי ענק גדול שיהיה בו המון כסף ואני אולי אזכה בפיס.

דורון רגב: ממש לא.

דורון רגב: אני חושב שזה הפוך לאן שהכלכלה העולמית היום הולכת.

דורון רגב: היום המחיר בשוק הוא 2 שקלים, בממוצע 3, לרכב בחודש.

דורון רגב: חברת ביפר גובה אפילו חצי שקל לרכב בחודש.

דורון רגב: אין שום סיבה שהמדינה תעשה את זה.

דורון רגב: מדוע?

דורון רגב: כי כשהמדינה עושה דברים, היא עכשיו בדיוק מפריטה, להזכיר לכם, את הנושא של התיאוריה.

דורון רגב: המדינה היא לא גוף שיודע לנהל.

דורון רגב: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.

דורון רגב: היום יש לי פה בפלאפון - אני לפני שבועיים נוסע ומקבל ביפר: נהגת משוחחת בטלפון סלולרי ביד בצומת יוקנעם.

דורון רגב: אשתי לקחה את הרכב שלי, אין לה דיבורית, עשיתי לה שיחת טלפון לשאול איך היתה הפגישה.

דורון רגב: אני אומר לה: הרגע קיבלתי פה סמס, אוי, את נוסעת אין לך דיבורית חתכנו את השיחה.

רונית תירוש: הסתכלת על סמס בנהיגה?

דורון רגב: לא, אני הייתי במשרד.

דורון רגב: היא היתה באוטו, זו אשמתי.

דורון רגב: היא אמרה: מנכ"ל תנוענט, לא סידר לי דיבורית באוטו.

דורון רגב: לא עניתי, היא תמיד צודקת.

דורון רגב: היא גם נסעה באוטו שלי.

דורון רגב: אבל, הנקודה היא- חבר'ה זה יחס שקיים בשוק.

דורון רגב: היום כשעובדות איתנו חברות אי-מייל בחברות שעובדות איתנו, גם כאשר נועם מפעיל את המוקד לבד, באותה שניה מגיע אי-מייל או סמס אל הנהג עצמו.

דורון רגב: מדינת ישראל אם היא תקים מוקד- - - גלעד, חשוב לי שתשמע את זה.

גלעד ארדן: אני שמעתי- רק לא הבנתי.

גלעד ארדן: אתה סתרת את עצמך.

דורון רגב: אני אומר שאם - -

גלעד ארדן: לא, שניה תרשה לי להגיד במה סתרת את עצמך.

גלעד ארדן: אתה אומר, מצד אחד, שמפריטים את התיאוריה כי המדינה לא יודעת לנהל.

דורון רגב: נכון.

גלעד ארדן: אבל מה שהצענו כאן כרעיון למחשבה זה לא שמשרד התחבורה ינהל, אלא שמשרד התחבורה יוציא מכרז, כמו שהוא הוציא נגיד על התיאוריה, וחברה פרטית תנהל את זה.

דורון רגב: נכון, אבל אני חושב שאז אולי יהיה באותו רגע של המכרז תחרות.

דורון רגב: אבל לא יהיה המשך של תחרות.

דורון רגב: אני אומר למה.

גלעד ארדן: על איזו תחרות אתה מדבר?

דורון רגב: תחרות בשוק.

רונית תירוש: מבחינת מתמודדים.

דורון רגב: בטח.

דורון רגב: אבל כל הזמן, כל היום.

דורון רגב: אני רוצה שנועם יעבוד עם חברה אחת ויוסי יעבוד עם חברה אחרת.

גלעד ארדן: אתה רוצה כי יש לך חברה.

דורון רגב: מה?

גלעד ארדן: אתה רוצה כי יש לך חברה כזו.

דורון רגב: אני לא רוצה לזכות במכרז כזה, אני אומר שזו טעות.

דורון רגב: אני אומר שמספר מקוצר זה מספיק טוב.

גלעד ארדן: למה זו טעות?

גלעד ארדן: אני לא מצליח להבין למה זו טעות.

דורון רגב: כי אני חושב שאם המדינה - - -

גלעד ארדן: מה, יש תחרות בין החברות כמה דיווחים כל אחת תביא בחודש?

גלעד ארדן: אני רוצה דיווחי אמת לא רוצה לעודד דיווחי סרק.

דורון רגב: אין בעיית דיווחים.

דורון רגב: יש 180,000 אנשים, לפי הסקר של פביאן סיקרון.

דורון רגב: 8%, 180,000 אנשים כל רגע מוכנים לדווח.

דורון רגב: יש המון דיווחים, לא צריך לפרסם.

דורון רגב: אבל, אני אומר שאם אם יהיה מוקד, עם כל האטרקטיביות על פניו, גם אם יהיה מכרז, הקשר בין חברה כזאת לבין נהג, עם אימייל שלו, עם טלפון שלו, עם אותו קצין בטיחות, כשהמדינה תעשה את זה כל כך בגדול היא גם לא תהיה מחויבת לשירות באותה רמה כמו שחברה רודפת אחרי כל קליינט, מתחננת להזדמנות לתת לו שירות.

דורון רגב: תחרות בין עשר חברות מצדי שיתנו את השירות בחצי שקל, עדיפה למדינה.

עדנה צונץ: בסדר, אז שיהיה מכרז.

גלעד ארדן: או.

גלעד ארדן: קיי.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: חברת הכנסת תירוש.

רונית תירוש: תודה אדוני יושב הראש.

רונית תירוש: אני רוצה לספר לכם אנקדוטה אמיתית.

רונית תירוש: לפני שבוע מישהו באמת נסע בצורה מטורפת וכל פעם שאני רואה את זה אני מצטערת שאני לא שוטרת.

רונית תירוש: אולי כשאני אהיה גדולה אני אהיה בסוף שוטרת תנועה.

רונית תירוש: אז התחלתי לרדוף אחריו, כי היה לו מספר ולא ראיתי.

רונית תירוש: וממש מצאתי את עצמי עושה סלאלום, אבל הוא היה מתחכם כך, שאפילו כשהגענו לרמזור הוא חנה כך שאני לא הצלחתי בכלל לזהות.

רונית תירוש: בדיעבד, גם סיכנתי את עצמי וגם נהגים אחרים.

רונית תירוש: כלומר עשיתי את אותו הדבר.

רונית תירוש: למה אני אומרת את זה?

רונית תירוש: אם ניתן לכמה חברות עם מספר – אני רוצה, כמו שיש לי 100 בראש, שיהיה לי מוקד, מספר אחד בראש, אני אפילו לא רודפת אחריו כדי לזהות אותו.

עדנה צונץ: את צריכה את מספר הרכב.

רונית תירוש: כן, את מספר הרכב.

רונית תירוש: בסדר, אנחנו חושבים בקול רם.

רונית תירוש: אני מעלה בעיות.

רונית תירוש: מה שאתה מציע זה כמה חברות, אז זה כמה מספרים.

רונית תירוש: אז אני צריכה להסתכל גם על המספר שלו וגם על המספר שלכם.

רונית תירוש: אני בדרך לסכן הרבה נהגים.

גלעד ארדן: מספר הרכב שלו הוא גדול מאוד, הספרות ביחס לאותיות שהיו.

גלעד ארדן: מספר הרכב שלו אפשר להקיש לפלאפון ולשלוח.

עדנה צונץ: אפילו לא צריך להכניס לזיכרון.

גלעד ארדן: מקישים ושולחים ואז זה נשמר בשיחות היוצאות, מספר הרכב.

רונית תירוש: לא, תוך כדי נהיגה.

גלעד ארדן: אני מעלה בדעתי שאת גם מחייגת לפעמים בזמן נהיגה.

עדנה צונץ: את יכולה גם להתקשר לעצמך בבית ולהשאיר את המספר בהודעה ואחר כך לדווח.

רונית תירוש: לא זו הבעיה שלי, הבעיה שלי אחרת.

רונית תירוש: אני רוצה להדגיש שאני התייחסתי עכשיו למה ששמענו שיש היגיון בלתת לכמה, כדי להגביר תחרות, מצד שני, זה יגרום לי לצרוך שני מספרים או לרדוף בעצם יותר קרוב.

קריאה: למה לרדוף?

רונית תירוש: כי הוא כבר יברח לי.

רונית תירוש: לכן עדיף מוקד אחד מהסיבה הזאת.

גלעד ארדן: ואז מה?

רונית תירוש: אנחנו חושבים בקול רם.

גלעד ארדן: מי עונה שם?

גלעד ארדן: זה 2000 חברות.

קריאה: אתה מדבר על מוקד?

גלעד ארדן: כן, בבקשה.

עדנה צונץ: אני מאנשים באדום.

עדנה צונץ: אני, על הרכב שלי, הלכתי ולקחתי ושמתי מדבקה.

עדנה צונץ: הלכתי למישהו ושמתי מדבקה, כדי להעלות את המודעות שלי עצמי לנהיגה נכונה.

רונית תירוש: מצלצלים אלייך?

עדנה צונץ: קיבלתי דיווח.

עדנה צונץ: דבר ראשון, אני חשופה, אני לא אנונימית על הכביש ברגע שאני נראית אז ברור שאני מוכנה גם לנהוג אחרת.

עדנה צונץ: לשוטר- סליחה, מה השם?

רוני לוינגר: רוני.

עדנה צונץ: יש לנו בעמותה שלנו קצין במג"ב שמתנדב אצלנו, הוא שם על האוטו משטרה שלו מספר אדום, מספר של מרכז מידע מקוצר, ועד היום זה כבר שמונה חודשים הוא לא קיבל דיווח.

עדנה צונץ: זאת אומרת שלא רודפים אחרי המשטרה.

עדנה צונץ: סליחה, זה מוכח.

עדנה צונץ: אני מוכנה להפגיש אותך איתו.

קריאה: יכול להיות שהוא נוהג בסדר.

עדנה צונץ: כל השוטרים נוהגים בסדר.

עדנה צונץ: עוד דבר שאני רוצה להגיד, צה"ל אימץ את נוהל 6, בהצלחה רבה הוא מיישם את זה.

עדנה צונץ: יש כאן את הסעיף של הצבא, הצליחו באופן משמעותי להוריד תאונות דרכים בצבא וזה בדוק.

עדנה צונץ: הם עושים את זה הכי חכם, עם מספר מקוצר, עם חברה פרטית והעניין הזה עובד בצורה מדהימה.

עדנה צונץ: אני מרצה בבסיסי צה"ל על האסון הפרטי שלי, ואני מביאה את כל מה שאמא חשה שנהרג לה בן, וגם את האיך להיזהר.

עדנה צונץ: אני פונה לחיילים והם חוזרים אלי ואומרים לי בסוף השיחה: את יודעת מה?

עדנה צונץ: נוהל 6 עוזר לנו.

עדנה צונץ: זה עוזר לנו, חבל שזה לא חוק- אם זה היה חוק זה היה יכול להיות בצורה הרבה יותר מסיבית.

עדנה צונץ: ראיתי בסעיף האחרון, גלעד, שרק בעוד שנה זה יהיה חוק?

עדנה צונץ: למה זה כל כך רחוק?

גלעד ארדן: כי עוד לא הגענו לסעיף הזה.

גלעד ארדן: צריכים לראות כמה זמן זה ייקח.

עדנה צונץ: אתמול היו צריכים.

גלעד ארדן: אני אעשה דחייה תוך שנה אחורה מיום הפרסום.

עדנה צונץ: זה רעיון טוב.

גלעד ארדן: או.

גלעד ארדן: קיי.

גלעד ארדן: כן.

יעקב אדלר: אני שייך לאנשים באדום, ונמצא פה כנציג של משרד הבריאות.

יעקב אדלר: אני לעיתים קרובות גם מדווח על עבריינים שעוברים באור אדום ועושים עבירות תנועה ברורות בכביש.

יעקב אדלר: אני מתקשר למשטרה, ל-100, ברוב המקרים הם נענים ובחלק מהמקרים הם הודיעו לי בחזרה שתפסו את הנהג.

יעקב אדלר: כלומר המשטרה כן עושה פעולות בנושא הזה, אולי הציבור לא יודע את זה ולא תמיד המשטרה עונה, לא תמיד יש לה זמן לענות, אבל כשהיא עושה את זה היא לפעמים תופסת את העבריין.

יעקב אדלר: היתרון הוא שאני זוכר רק מספר אחד, את מספר הרכב.

יעקב אדלר: אם אני צריך לזכור שני מספרים שונים אז יש לי בעיה כדי לדווח על כך, אני עלול לשכוח את אחד המספרים, או של הרכב או של המוקד.

יעקב אדלר: לכן חשוב מאוד שיהיה בעצם מוקד ארצי אחד, עם מספר אחד, שכל אדם יידע שזה המוקד.

יעקב אדלר: איך המוקד הזה יחלק את זה בין מוקדים - יש אפשרות לחלק את זה בין מספר מוקדים שיוכלו אחר כך לדווח לחברות או לכל ארגון אחר.

יעקב אדלר: זה לא חייב להיות שאותו מוקד הוא רק מחלק את זה, כמו שיש ב-911 בארצות הברית.

קריאה: אם לא תיסע לבד, תמיד יהיה מי שירשום לידך את המספר.

קריאה: מה זה 911?

אתי בנדלר: זה המאה של המשטרה שם.

גלעד ארדן: זה כל החירום.

יעקב אדלר: זה כל השירותים.

גלעד ארדן: בישראל תמיד חכמים יותר, כשבן אדם בלחץ כי צריך החייאה אז הוא שוכח שמד"א זה 101 אז הוא צריך קודם לטעות ולחייג משהו אחר.

גלעד ארדן: כן, בבקשה.

נורית ג'ן גרוסמן: אני מנשים אדום, אבל כרגע אני רוצה לדבר כאחת מהציבור.

נורית ג'ן גרוסמן: החשיבות של מה שאני מקווה שיהיה חוק 6, זה שזה מרשה לציבור להשתתף במעקב אחרי נהגים לא טובים.

נורית ג'ן גרוסמן: כולל כל אחד מאיתנו, לפעמים אנחנו רואים איש שנוהג באמת בחוסר אחריות, אנחנו לא כל כך יודעים מה לעשות עם זה.

נורית ג'ן גרוסמן: בשיחה עם אגף במשטרה הודו שבאמת קשה לעקוב אחרי זה אם אנשים לא רוצים להגיד, ובעצם זה לא מתפקד כמו שצריך.

נורית ג'ן גרוסמן: הציבור לא כל כך רוצה להשתתף בזה כי זה דורש הרבה דיוק והרבה נכונות לבוא ולהעיד בבית משפט.

נורית ג'ן גרוסמן: נוהל 6 מאפשר לציבור כן לדווח, בלי לבוא להעיד.

נורית ג'ן גרוסמן: לא אנונימית אבל בלי לבוא ולתת את הדיווח.

נורית ג'ן גרוסמן: אני מרשה לעצמי להגיד שאנחנו גם, אני וכל האנשים שאני מכירה, אני אומרת להם בפירוש: אם אתה, את, מסכנת את עצמך כנהגת, אם את צריכה לעצור או לכתוב בזמן הנהיגה – אל תעשי.

נורית ג'ן גרוסמן: אם אני נוסעת כנוסעת על יד מישהו אז אני יכולה לעשות זאת בלי סכנה, לא לעצמי ולא לאף אחד אחר, ואני חושבת שזה מאד חשוב.

נורית ג'ן גרוסמן: אני גם רוצה לדווח שבישוב שלי עשינו מבצע של בטיחות בדרכים, מאוד רצינו איכשהו לעקוב אחרי הנהגים שלנו.

נורית ג'ן גרוסמן: מאוד היינו רוצים כמה פטנטים טכנולוגיים שידווחו יותר על איך אנחנו נוהגים, לא יכולנו כי זה עולה כסף.

נורית ג'ן גרוסמן: גם אם זה 250$ או 110$- זה עולה כסף.

נורית ג'ן גרוסמן: המדבקה עם החברה שעשינו עלתה לנו שלושה שקלים בחודש.

נורית ג'ן גרוסמן: שיכולנו להרשות לעצמנו.

נורית ג'ן גרוסמן: אני אגיד שנהגים בהתחלה מאוד לא רצו.

אתי בנדלר: שלושה שקלים לחודש עבור מה?

גלעד ארדן: עבור המדבקה.

אתי בנדלר: עבור המוקד?

נורית ג'ן גרוסמן: כן, המדבקה - - -

אתי בנדלר: העלות של המדבקה היתה שלושה שקלים?

נורית ג'ן גרוסמן: עלות מדבקה עם השירות למוקד.

רונית תירוש: איזה קיבוץ זה?

נורית ג'ן גרוסמן: קיבוץ גלאון והקיבוצים באזור שם.

נורית ג'ן גרוסמן: זה שהנהגים לא כל כך רצו את זה זה ברור, הם לא רצו שיעקבו אחריהם.

נורית ג'ן גרוסמן: זה שבסופו של דבר זה התחיל להוריד את העבירות ונהגים התחילו לנהוג יותר טוב כי פחדו שידווחו עליהם, בלי שום ספק.

נורית ג'ן גרוסמן: נהג שהיו לו 4 עבירות, אנחנו פשוט אמרנו שהוא לא יקבל רכב של הקיבוץ לאיזו תקופה.

נורית ג'ן גרוסמן: אני פשוט רוצה להביא את הדיבור מהצד של הציבור שמאוד שמח שיש לו איך להשתתף במעקב אחרי נהגים.

גלעד ארדן: מעורבות הציבור מאוד חשובה.

גלעד ארדן: כן.

אילן גרודסקי: פורום פעולה ועמותת אור ירוק.

אילן גרודסקי: גם בפורום פעולה גיבשנו דעה חיובית, אני מבקש לתמוך בחוק ולהזכיר לכולם שעצם המדבקה על הזנב של הרכב מוסרת אחריות תודעתית לנהג שנוהג באותו רכב.

אילן גרודסקי: זה מלווה אותו לאחר מכן.

אילן גרודסקי: זה אמור להרתיע ולפעול כדי למנוע את הסיטואציה מראש.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אתה רוצה לספר משהו על צה"ל בעניין?

מאיר שמיר: אני ראש ענף בטיחות בדרכים בצה"ל.

מאיר שמיר: אל"ף, אנחנו מיישמים מסוף שנה שעברה את הנוהל הזה.

מאיר שמיר: יש לנו דיווחים מכמה סוגים.

גלעד ארדן: על כל הרכבים של צה"ל יש מדבקה?

מאיר שמיר: למעט 500-600 רכב שהשארנו אותם חלק - - - וחלק באיו"ש בגלל הבעייתיות של דיווח של ערבים וכולי.

גלעד ארדן: כמה רכבים לבנים יש לצה"ל?

גלעד ארדן: זה סוד?

מאיר שמיר: אני לא יודע אם אני יכול להגיד.

גלעד ארדן: מה גודל המדבקה?

מאיר שמיר: גודל המדבקה 32, 10 ס"מ, כאשר המספר הוא די גדול.

גלעד ארדן: גודל הספרות יותר חשוב מגודל המדבקה בעצם.

מאיר שמיר: אין מלל, המספר הוא שמונים אחוז.

אתי בנדלר: וזה מספר מרכזי אחד לצה"ל?

מאיר שמיר: לא, מספר מספרים.

מאיר שמיר: סוגיית הדיווח אצלנו היא קריטית.

מאיר שמיר: אנחנו רוצים להשפיע על הנהיגה כמה שיותר מהר, הבעייתיות אצלנו היא כזו שאנחנו חייבים להישאר בזמינות כזו שמשפיעים על הנהיגה באופן מיידי.

מאיר שמיר: וזה בא לידי ביטוי מהרבה דוגמאות שיש לי, אם זה בגניבות רכב מצה"ל על ידי חיילים, יש תופעה זו.

מאיר שמיר: נסיעה מסוכנת של נהגים צעירים, אצלנו הרוב זה נהגים צעירים.

מאיר שמיר: אנחנו עוצרים בעת משימה.

מאיר שמיר: על כל נהיגה ועל כל דיווח שאנחנו מקבלים יש תחקיר מיידית, המעגל נסגר בדקות.

גלעד ארדן: זה לא יקרה באזרחות.

מאיר שמיר: ההסתייגות שלי היא לגבי הנוהל, לגבי סוגיית התקשורת.

אתי בנדלר: למי מתקשרים בצה"ל?

אתי בנדלר: רשום מספר הטלפון על המדבקה?

אתי בנדלר: כמה מספרים יש?

אילן גרודסקי: יש לנו חמ"לים.

אילן גרודסקי: יש לנו עשרה מספרים.

דרור שפירא: מה ההיגיון?

אילן גרודסקי: ההיגיון הוא טיפול מיידי באירוע ואחריות פיקודית.

אילן גרודסקי: אני כמפקד רוצה להשפיע מהר על הנהג שעושה את העבירה.

גלעד ארדן: כן, אבל אתה מכיר בכך שבן אדם שצריך להתאמץ כדי לדעת מה המספר, גם מסכן את עצמו כנהג:

גלעד ארדן: כאשר הוא צריך לנסוע יותר אחרי הרכב הזה, אולי לרשום תוך כדי נהיגה.

גלעד ארדן: הוא מסכן את עצמו.

אילן גרודסקי: אני מקבל מה שאתה אומר, על הסף יש פה סיכון.

גלעד ארדן: הרי נגיד שהיה לך מספר אחד מרכזי ואתה יכול לדעת מספר הרכב וזה לאיזה יחידה הוא שייך, לאיזה פיקוד ואז להרים טלפון לקצין הבטיחות.

אילן גרודסקי: בדקנו בשבוע שעבר פטנט שהוא אלקטרו דיגיטלי.

אילן גרודסקי: כלומר לא צריך אפילו מענה קולי.

אילן גרודסקי: אתה מחייג למספר אחד, אומר את המספר וכולל את המלל שלך, זה מתרגם אותו לקובץ ושולח לי אוטומטית בסמס.

אילן גרודסקי: אנחנו גם נעבור לשיטה הזו שהיא הרבה יותר מהירה.

גלעד ארדן: כן.

יוסי טרוקמן: אני קצין הבטיחות של חברת קומקס, קומקס היא חברת תחבורה ציבורית שפועלת על כל טבריה ומודיעין.

יוסי טרוקמן: התחלנו לפני חמש שנים עם מאה נהגים.

יוסי טרוקמן: לפני ארבע שנים אימצנו, עוד לא היה נוהל 6, אבל אימצנו את הנושא של המדבקה הזו.

יוסי טרוקמן: זה גודל המדבקה.

יוסי טרוקמן: אפשר לראות את המספר מרחוק בלי בעיה.

גלעד ארדן: זה רק על אוטובוסים, או שגם יש לכם גם רכבים קטנים יותר?

יוסי טרוקמן: לא הרבה, עשרה.

גלעד ארדן: גם על הקטנים יותר זה גודל המדבקה?

יוסי טרוקמן: גם על הקטנים.

יוסי טרוקמן: אנחנו מונים כיום כארבע מאות נהגים ומאתיים אוטובוסים.

יוסי טרוקמן: אני רוצה להגיד שבמשך ארבע שנים, הודות למדבקה הזאת- - -

גלעד ארדן: תראה לי אותה, מה כתוב.

יוסי טרוקמן: בבקשה.

אתי בנדלר: זה מספר קל, אפילו אני זוכרת את המספר.

יוסי טרוקמן: הודות למדבקה הזו והודות לפילוח שאני יכול לעשות כתוצאה מזה שאני קשור לחברה מסוימת, הצלחתי להוריד את כמות התלונות ב-50%, והורדתי את כמות התאונות ב-50%.

יוסי טרוקמן: הודות למדבקה, אם תסתכל שם יש גם את מספר התאונות בשנת 2005 וגם ב-2007.

גלעד ארדן: טוב שזה היה יותר מ-50% כי אז זה היה סותר את הצעת החוק.

גלעד ארדן: העיתונאים היו כועסים עלי.

יוסי טרוקמן: מעבר לזה, הצלחתי גם לפלח מה בעצם הבעיה של הנהג.

יוסי טרוקמן: אם זה: אי ציות, שמירת מרחק, או דברים כאלה.

יוסי טרוקמן: על זה אנחנו עובדים היום.

גלעד ארדן: רוב הדיווחים שבדקת התבררו כנכונים.

יוסי טרוקמן: 80% מהדיווחים שבדקתי הם דיווחי אמת.

יוסי טרוקמן: דבר שאני מתלבט בו, אני מרים טלפון למוקד, מבקש את מספר הטלפון של המתלונן ומדבר עם המתלונן.

יוסי טרוקמן: תשמע, קצת ניסיון וקצת ידע, אפשר לדעת אם זאת אמת או לא.

גלעד ארדן: ואז אתה מזמין את הנהג לבירור?

יוסי טרוקמן: אז אני מזמין את הנהג ויושב ומדבר איתו.

יוסי טרוקמן: אני אומר לך אנחנו 200 אוטובוסים- מ-70 ל-200 הצלחתי להוריד את התלונות ב-50% שזה אומר הרבה.

גלעד ארדן: אתה מייחס את זה חד משמעית רק למוקד הטלפוני?

יוסי טרוקמן: 80% אני מייחס את זה למוקד הטלפוני, עם זה שאנחנו חצי שנה עושים הדרכות של נהגים.

יוסי טרוקמן: אבל ההדרכה תופסת לחודש ואחרי זה שוכחים.

יוסי טרוקמן: הנושא של המוקד, עוזר מאוד.

גלעד ארדן: כמה אוטובוסים אמרת שיש?

יוסי טרוקמן: 200.

יוסי טרוקמן: דבר שני, אם אנחנו רוצים שקצין הבטיחות יקבל את הדיווח מהאזרח ויתחיל לדבר איתו בטלפון, אנחנו חוטאים למטרה.

יוסי טרוקמן: זו לא עבודה של קצין הבטיחות.

יוסי טרוקמן: העבודה של קצין הבטיחות היא לקבל את זה מסודר, לקרוא, להבין ואז לזמן את הנהג.

יוסי טרוקמן: אני חושב שלקצין הבטיחות יש מספיק עבודה לעשות, מעל ומעבר.

יוסי טרוקמן: זו אולי תוספת שיכולה לעזור לו.

יוסי טרוקמן: אני אומר עוד הפעם, רק במידה וזה יהיה דרך מוקד, אם זה יהיה ישירות דרך קצין הבטיחות אנחנו מפסידים וחבל.

אתי בנדלר: אז אתה אומר שנגישות הדיווח תהיה למוקד.

יוסי טרוקמן: למוקד, שהמוקד יעביר לי את זה דרך המחשב.

יוסי טרוקמן: דרך אגב, התלונה מטופלת באותו היום.

יוסי טרוקמן: אני ממתין עד שהנהג יגמור את העבודה, אני קורא לו לשיחה ואז אנחנו סוגרים את זה.

יוסי טרוקמן: דרך אגב, אנחנו משלמים שלושה שקלים לאוטובוס לחודש.

רונית תירוש: זניח.

יוסי טרוקמן: זה זניח, זה 600 שקל בחודש.

יוסי טרוקמן: זה מוריד ממני המון.

גלעד ארדן: טוב, תודה.

גלעד ארדן: כן בבקשה.

דוד בוקר: קצין בטיחות בתעבורה בחברת מקורות.

דוד בוקר: קודם כל אנחנו בעד יישום החוק, אין וויכוח.

דוד בוקר: כמובן שצריך לתקן את התיקונים שדובר עליהם, התיקון המשמעותי, אני תומך במה שנועם אמר, זה הנושא של הרישום והדיווח.

דוד בוקר: כשאתה נוסע אחרי כלי רכב באמצע נהיגה זה מאוד מאוד מסוכן, זו בעיה בטיחותית ממעלה ראשונה.

דוד בוקר: צריך לחשוב על זה חזק מאוד, בעניין הזה.

נועם קום: זה בניגוד לחוק.

דוד בוקר: זה בניגוד לחוק, נועם כבר דיבר על העניין הזה.

דוד בוקר: עלות ההתקשרות-פה מדברים על מאתיים אוטובוסים.

דוד בוקר: אני מייצג את חברת מקורות זה אלפי מכוניות, אתה מכפיל את זה בחודש זה הון עתק של כסף.

דוד בוקר: צריך למצוא את הפתרון במסגרת של משרד התחבורה שיוזיל לנו את העניין הזה.

דוד בוקר: זה הרבה כסף, שיהיה לכם ברור.

רונית תירוש: תלונה אחרת ואתה מסדר את זה.

רונית תירוש: מה ענייני עבודה של הנהג.

גלעד ארדן: חברים זה לא כרגע לוויכוח, העניין.

רונית תירוש: בסדר.

גלעד ארדן: אני חושב, ככל שידוע לי, במקורות יש 10,000 עובדים, אם אני זוכר נכון?

דוד בוקר: לא, פחות.

דוד בוקר: אנחנו עברנו כמה רה-ארגונים.

גלעד ארדן: אז אם יש לכם רכב לכל עובד, אין אלפי רכבים, יש אולי, נגיד, 2,000-3,000.

דוד בוקר: זה כסף.

גלעד ארדן: לא אמרתי שזה לא כסף.

גלעד ארדן: אבל אם בגוף בסדר גודל של 200 אוטובוסים העלות היא שלושה שקלים, ברור לך שככל שהמספר גדל העלות קטנה.

גלעד ארדן: זאת אומרת אנחנו מדברים על הוצאה חודשית של בערך נגיד 4,000 שקל.

דוד בוקר: גם אנחנו משלמים 3 שקלים.

דוד בוקר: זה היה מכרז.

דוד בוקר: אנחנו גם משלמים על כל אוטו 3 שקלים.

דוד בוקר: זה לא משנה אם זה 200 או יותר.

גלעד ארדן: אתם גם מחוברים כבר למוקד כזה?

דוד בוקר: אנחנו מחוברים.

דוד בוקר: אני עוד לא סיימתי את הדיווח שלי.

גלעד ארדן: אה.

גלעד ארדן: או.

גלעד ארדן: קיי

דוד בוקר: קודם כל, עקומת התאונות באמת ירדה בחברה, אין ויכוח.

דוד בוקר: אנחנו גם הקמנו ועדות משמעת- - -

אתי בנדלר: העלות היא יחסית, אתם מקבלים גוף מסייע מאוד רציני מהצעת החוק.

אתי בנדלר: הטענה שלך בקשר לעלויות, אם ככה, בכלל לא ברורה.

אתי בנדלר: העלות היא יחסית מצד אחד, ומצד שני יש ירידה משמעותית- - -

לאה ורון: הוא רוצה שהמוקד יהיה של משרד התחבורה, כדי לחסוך למקורות בעלויות.

דוד בוקר: הקמנו בחברה ועדות משמעת שפועלות ואנחנו מצליבים את הטענות, 90% הם דיווחים אמיתיים.

לאה ורון: איך יודעים?

דוד בוקר: עשינו בדיקה ממש בנושא הזה, והגענו למסקנה ש- - -

לאה ורון: אנשים הודו?

דוד בוקר: אנשים מודים.

דוד בוקר: הם עומדים לוועדות משמעת.

דוד בוקר: כמו שאמר חזי יהלום פה, בפעם הראשונה אנחנו מבררים, אבל על נהג שיש לו פעמיים ושלוש וארבע, אנחנו רואים את העניין.

דוד בוקר: חוץ מזה, יש לנו 9 קציני בטיחות בחברה, כך שהשליטה שלנו היא קצת בעניין הזה.

דוד בוקר: מה שחסר לנו, לקציני הבטיחות, זה המכוניות הפרטיות שלא בחברות שנוסעות על הכביש, אמנם אפשר להתקשר למשטרת ישראל.

דוד בוקר: אני חושב שאפשר לחשוב להטיף, גם המכוניות הפרטיות צריכה להיות להן מדבקה, לא יעברו טסט אם לא תהיה להם מדבקה, על מנת שיהיה מקום לדווח גם עליהן.

אתי בנדלר: למי ידווחו עליהם?

דוד בוקר: למוקד.

אתי בנדלר: זו אינסטנציה אחרת.

אתי בנדלר: מה הסמכויות שתהיינה למוקד?

דוד בוקר: אני יודע, חיבור עם משטרת ישראל, ומשטרת ישראל תבדוק את התלונות האלו, כי המון מכוניות פרטיות לא נוסעות עם מדבקות והן משתוללות, כמו שאמרה חברת הכנסת תירוש.

גלעד ארדן: טוב, תודה.

חזי יהלום: אנחנו דיברנו רק על הערות שליליות, יש גם דיווחים חיוביים על הנהג.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אחרונת הדוברים ואני מקריא בזריזות את החוק ונצביע.

ארנה קליין: אני מעמותת חיים בדרך מתונה.

אתי בנדלר: אני רוצה לשמוע הערות לסעיפים.

גלעד ארדן: בסדר, אם יהיו.

ארנה קליין: אני רק רוצה להגיד שמעבר לדברים הטובים והרע ויש פה הרבה מאוד בעיות, כולל לגבי הנהגים הפרטיים - שאו.

ארנה קליין: קיי מה אתה עושה עם זה הלאה, בוודאי היינו צריכים את זה, כי כולנו רואים אותם משתוללים בכביש.

ארנה קליין: יש פה בעיה אחת בסיסית וזו בהתייחסות של בעלי החברות, ומישהו פה אמר: מה עם בעלי החברות?

ארנה קליין: בעלי החברות שלא מתייחסים ברצינות לנושא הזה גורמים לכל הנושא הזה להיראות כמו שהוא נראה.

ארנה קליין: אני עצמי צלצלתי הרבה פעמים למספרי טלפון, לא ענו לי, לא חזרו אלי וזה אומר שכל ההתייחסות לחוק הזה, או לנוהל הזה, בהתאם.

ארנה קליין: לכן כשאנחנו עושים את הבדיקה מה היתה התועלת שלו, אז כשאתה משווה את קומקס או איזה חברה עלומה שלא מעניין אותה בכלל, זה הסיפור.

ארנה קליין: לכן, צריך שמנהלי החברות הם אלה שיתנו את הדין בנושא הזה.

קריאה: מי יעשה את זה?

קריאה: איזה דין?

גלעד ארדן: זה בדיוק על מה שעניתי קודם.

גלעד ארדן: הדין יהיה על קיומה של המערכת והתייחסות אליה, לא על מה לעשות עם הדיווחים מבחינת העונש.

גלעד ארדן: אני מתחיל את הקראת הצעת החוק, נראה אם אנחנו מצליחים להתקדם או לא, בזמן שנותר: הצעת חוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, התשס"ו-2006 הגדרות 1.

גלעד ארדן: בחוק זה- "חברה"- מיזם, עסק, תאגיד או מוסד, שרשומים על שמו, או שהוא מפעיל או מנהל, כלי רכב כאמור בסעיף 3;

שרית זוכוביצקי-אורי: בחלק בתקנות התעבורה שמסדיר, שוב, את כל סוגיית קציני הבטיחות והחובה להעסיק קציני בטיחות, משתמשים במונח מפעל, והקונסטלציה שבנויה פה, היא שהחובות שמוטלות על מפעל נובעות מכמות כלי הרכב.

שרית זוכוביצקי-אורי: זאת אומרת, פה זה מפורט בשניים: מצד אחד, יש הגדרה של חברה ואחר כך בסעיף 3 יש את רשימת כלי הרכב.

שרית זוכוביצקי-אורי: תקנה 579 שמטילה את החובה על המפעל, כמו שזה מופיע פה: "המפעל הוא מיזם, תאגיד, שלרשותו כמות כלי הרכב - - - לפי הטבלה".

שרית זוכוביצקי-אורי: ככה מוגדר המפעל- לפי כמות כלי הרכב ורק על מפעל כזה, שיש לו כמות כלי הרכב, חלות התקנות.

גלעד ארדן: אמרת שאת לא רוצה שנפנה לתקנות?

שרית זוכוביצקי-אורי: לא, אני אומרת שצריך לעשות התאמה.

אתי בנדלר: לא הבנתי.

אתי בנדלר: אבל נדמה לי שזה כתוב גם כאן, לא?

שרית זוכוביצקי-אורי: כאן המונח הוא "חברה" ולא "מפעל".

אתי בנדלר: לא משנה, השם.

אתי בנדלר: אז נקרא לזה יענקל'ה, זה לא רלבנטי.

אתי בנדלר: מה מהות ההגדרה.

גלעד ארדן: את רוצה שנקרא לזה מפעל כמו שם?

גלעד ארדן: שאר ההגדרה, לדעתי, מועתקת משם.

שרית זוכוביצקי-אורי: אני חושבת שכדאי שתהיה זהות.

שרית זוכוביצקי-אורי: אני אומרת, ההגדרה, חוץ מהכותרת - אני יכולה להקריא את ההגדרה כמו שהיא מופיעה בתקנות התעבורה, כתוב ככה: "מיזם, עסק, תאגיד או מוסד, שרשומים על שמו או שהוא מפעיל או מנהל" - זו הגדרה יותר רחבה.

גלעד ארדן: לא, סליחה.

גלעד ארדן: זה בדיוק מה שכתוב בהצעת החוק.

שרית זוכוביצקי-אורי: אה.

שרית זוכוביצקי-אורי: או.

שרית זוכוביצקי-אורי: קיי "שמפעיל או מנהל כלי רכב מסוג כמפורט להן בטור א', או ממספר שאינו פחות מהנקוב בצידו בטור ב' - - -" – ואז יש את רשימת הכלים – ועל המפעל הזה למעשה חלים כל החובות, במסגרת חלק י', שזה העסקת קצין בטיחות עם החובות שלו.

אתי בנדלר: אבל גברת זוכוביצקי, זה בדיוק מה שיש כאן.

גלעד ארדן: זה בדיוק מה שכתוב.

אתי בנדלר: רק כאן במקום שהטבלה תהיה חלק מההגדרה, היא מפנה לסעיף 3.

שרית זוכוביצקי-אורי: נכון, לכן אני מציעה לעשות התאמה.

אתי בנדלר: אני לא כל כך מבינה את ההתאמה הנדרשת, אבל אולי תעזרי לנו, כיוון שזה מועתק במהותו מתקענה 579, מהו מיזם, לצורך העניין?

אתי בנדלר: כיצד אתם מפרשים את זה?

אתי בנדלר: כי אני לא כל כך יודעת איך להתייחס למונח הזה.

שרית זוכוביצקי-אורי: מבחינתו זה כל גוף.

אתי בנדלר: כל גוף זה מיזם?

שרית זוכוביצקי-אורי: כן, כל גוף מיזם.

אתי בנדלר: מה זה כל גוף?

אתי בנדלר: הכנסת זה מיזם?

שרית זוכוביצקי-אורי: עסק, תאגיד, מוסד.

אתי בנדלר: לא, זה כל אחד מאלה.

שרית זוכוביצקי-אורי: נכון.

אתי בנדלר: מה זה מיזם?

אתי בנדלר: מישהו יכול לומר לי מה זה מיזם?

חזי יהלום: גוף התנדבותי.

חזי יהלום: אם היו לה 40 כלי רכב, היא מחויבת בהעסקת קצין בטיחות.

שרית זוכוביצקי-אורי: על כל גוף, פשוט.

אתי בנדלר: אני מבקשת לבדוק את ההגדרה הזאת פעם נוספת יחד עם משרד המשפטים, כי נדמה לי שהמונחים כאן הם לא מונחים שמתאימים להגדרות בשנת 2007.

שרית זוכוביצקי-אורי: ואז נעשה את ההתאמה גם בתקנות התעבורה.

אתי בנדלר: כן.

שרית זוכוביצקי-אורי: בסדר.

חזי יהלום: זה משנת 1963.

אתי בנדלר: משנת 1963, לכן נדמה לי שכשאנחנו מתקינים חקיקה בשנת 2007 ראוי שנשתמש במונחים משפטיים עדכנים.

שרית זוכוביצקי-אורי: בסדר.

שרית זוכוביצקי-אורי: כדאי להשתמש בכל זאת במילה מפעל, כדי שכל החובות על פי חלק י' וגם החובות על פי הצעת החוק יהיו אחידים.

גלעד ארדן: מפעל זו מילה, כאילו, אנכרוניסטית, היא לא רלבנטית פה לחוק.

שרית זוכוביצקי-אורי: נכון, אבל עדיין משתמשים בה.

גלעד ארדן: היום אנחנו בשנת 2007 מה לעשות.

שרית זוכוביצקי-אורי: אז אולי יעשו תיקון.

גלעד ארדן: שיתקנו את התקנה, חשבת על זה?

גלעד ארדן: לא צריך לחזור על הגדרה שהיא לא כל כך מתאימה לשימוש בשפה.

שרית זוכוביצקי-אורי: - - - תקנון ותיקון התקנות, כל עוד לא תוקן צריך לעשות את זה, לפי דעתי, אחיד.

שרית זוכוביצקי-אורי: אבל אולי נעשה תיקון.

שרית זוכוביצקי-אורי: נבחן את זה, אולי תיקון החוק במסגרת הזו ונתקן גם את זה.

אתי בנדלר: אני מבקשת לקבל הצעה בכתב לפני הישיבה הבאה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: אז אני מבין שאין מה לעשות עכשיו.

אתי בנדלר: אבל כדאי להמשיך, כי אולי יהיו דברים שאפשר יהיה לאשר.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: "מעקב"- איסוף הדיווחים על עבירות תעבורה ומעקב בנוגע אליהם; "נגישות לדיווח"- - -

אתי בנדלר: מה שאין הערות אתה מאשר?

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: "נגישות לדיווח"- אפשרות לדיווח ישיר לקצין בטיחות של חברה או למי שמספק שירות זה לחברה, במשך 24 שעות ביממה, למעט בימי המנוחה הקבועים בסעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט- התש"ח-1948;

אתי בנדלר: אני רוצה - העירו כאן, פשוט לא חזרו על זה - הערתם שהנגישות לדיווח לא אמורה להיות דיווח ישיר לקצין תעבורה, אלא למוקד שיידע קצין תעבורה של חברה או מפעל.

אתי בנדלר: במהלך ההערות הכלליות שנאמרו כאן, נאמר שראוי שהדיווח הישיר לא יהיה לקצין תעבורה של חברה או מפעל, ככל שיוחלט שיהיה בהמשך, אלא למוקד שיעביר את הדיווח לקצין הבטיחות של חברה.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך שזה עדיף, אבל בואי נניח שבסוף לא נצליח להגיע עם משרד התחבורה להבנה בעניין הזה, וחברה שהיא קטנה תחליט שהיא רוצה לא לקחת מוקד אלא להטיל את זה על קצין הבטיחות.

רונית תירוש: אז אל תכתוב ישיר, ואז אתה משאיר לו.

אתי בנדלר: זה לא עוזר לנו, אבל- - -

רונית תירוש: דיווח לקצין הבטיחות באשר אין מוקד.

אתי בנדלר: למוקד של חברה.

עוזי יצחקי: גם בתוך החברה הוא יכול להיות מוקד.

עוזי יצחקי: המחלקה של קצין הבטיחות יכולה להיות מוקד בעניין הזה.

רונית תירוש: לכן אני אמרתי לבטל את המילה ישיר.

גלעד ארדן: מוקד 5678 עד איזה שעה עובד?

עוזי יצחקי: הוא עובד מ-7:00 עד 20:00 בערב.

עוזי יצחקי: ימי שישי וערבי חג מ-7:00 בבוקר עד 13:30.

עוזי יצחקי: יש לנו גם מענה אוטומטי שעובד 24 שעות, כולל שבתות וימי כיפור.

דרור שפירא: אני חושב שדווקא במוקד הזה צריך להיות לפחות מענה בסופי שבוע, בערך שליש מההרוגים הם צעירים.

גלעד ארדן: טוב, מענה אוטומטי צריך להיות - אני לא יודע למה "למעט" - מענה אוטומטי זה מענה אוטומטי.

אתי בנדלר: גם לדעתי, אין שום סיבה "למעט" את זה וגם לא מדובר אם הדיווח הוא דיווח למוקד של החברה או מי שמפעיל מטעמה.

אתי בנדלר: אנחנו לא אומרים כרגע שזה חייב להיות מישהו שיענה לי באופן ישיר, ייתכן שתהיה אפשרות להשארת הודעה.

קריאה: זה לא טוב.

אתי בנדלר: זה לא טוב, זה לא הרעיון?

קריאה: זה לא הרעיון.

גלעד ארדן: צריך לקבוע שעות שבהן יש מענה אנושי, ושעות שאם החברה רוצה היא יכולה - - -

עדנה צונץ: בשעות המתות של הלילה.

עדנה צונץ: אנושי, חייב להיות.

אתי בנדלר: למענה אנושי ומוקד של חברה או במוקד של מי שמספק - - -

גלעד ארדן: לה שירות זה.

אתי בנדלר: אם כך, אני מבינה שאתה לא דורש 24 שעות ביממה, למעט ימי החברה, מענה אנושי.

דורון רגב: למה?

דורון רגב: באותו כסף, למה שלא יהיה אנושי?

גלעד ארדן: תראה, רגב.

גלעד ארדן: לך יש חברה כזו, שעובדת על פי מודל מסוים.

גלעד ארדן: אני לא חייב לקבל בדיוק כל דבר כפי שאתם עובדים.

דורון רגב: נכון, אבל תראה: אנשים עוזבים את העבודה בשש בערב ונוסעים הביתה.

דורון רגב: אז הם בכביש, אז אתה סוגר את המוקד, למה?

גלעד ארדן: אל"ף, אני לא אמרתי באיזה שעות, אבל אם לדוגמא בין 12 בלילה לשש בבוקר, בשש כבר יש תנועה רבה בכבישים, אני יכול לאפשר מענה קולי – עוד פעם, אנחנו עוד לא יודעים כמה מוקדים יהיו ואיך הם יעבדו.

גלעד ארדן: אני לא רוצה כרגע לקבוע כבר שגם בין 12 בלילה עד שש בבוקר, שבהם התנועה היא לא כל כך צפופה – לא חושב במסגרת הזו שאני חייב לחייב כרגע שזה יהיה מענה ישיר של בן אדם.

דורון רגב: אתה לא מייקר למישהו את השירות בזה.

גלעד ארדן: מי קבע?

גלעד ארדן: זאת אומרת זה שבן אדם עובד בין 12 בלילה לשש בבוקר, זה לא יותר יקר ממזכירה אלקטרונית?

דורון רגב: לא.

גלעד ארדן: אני חושב שכן.

דורון רגב: לא בביפר ולא באף מוקד שאני מכיר בארץ.

גלעד ארדן: בסדר, אלו חברות שמשכללות את זה בתוך מאגר של לקוחות והפעילות שלהם, זה יכול להיות.

גלעד ארדן: אין היגיון במה שאתה אומר.

גלעד ארדן: אין היגיון בזה שאם בן אדם עונה לך בין 12 בלילה לשש בבוקר זה עולה אותו הדבר כאילו השארת הודעה במזכירה האלקטרונית, כי כוח האדם הוא יותר יקר מהחשמל של המזכירה.

דורון רגב: לא, אבל יש פחות כוח אדם.

אתי בנדלר: במשיבון האלקטרוני, אדוני היושב ראש, בבקשה.

גלעד ארדן: מזכיר אלקטרוני.

חזי יהלום: רוב הרכבים הפרטיים נוסעים דווקא אחרי שעות העבודה כי ביום הם עובדים בתוך החברה.

חזי יהלום: כל המהנדסים וכולי.

אתי בנדלר: היושב ראש הציע שיהיה מענה - - -

גלעד ארדן: כל החברות עובדות עד 12 בלילה?

גלעד ארדן: מה קרה לכם?

אתי בנדלר: למענה קולי בין חצות הלילה בשש בבוקר ובימי מנוחה.

אתי בנדלר: בכל שאר השעות, אם הבנתי נכון את ההצעה, חייב להיות מענה אנושי.

קריאה: בדיוק.

אתי בנדלר: ברשותך, אדוני היושב ראש, העבירה לי מנהלת הוועדה הערות מישיבה.

גלעד ארדן: כן, רשמתי לי אותן.

אתי בנדלר: או.

אתי בנדלר: קיי, אז אם כך אני מבקשת בהגדרה של "חברה" או " מפעל" כפי שאתם תעבירו, קחו בחשבון גם הצעה המתייחסת לחברות ליסינג.

לאה ורון: לחברות ההשכרה.

אתי בנדלר: לחברות ההשכרה בכלל, נכון, לרבות חברות ליסינג, כדי לוודא שהמוקד לא יהיה של חברת הליסינג או חברת ההשכרה אלא של החברות שמתפעלות בפועל את כלי הרכב.

אתי בנדלר: תודה, לאה.

גלעד ארדן: רשמתי זה והתכוונתי להגיד את זה בסיכום.

גלעד ארדן: טוב- "עבירת תעבורה"- אנחנו נגמור רק את סעיף 1.

גלעד ארדן: "'עבירת תעבורה- כהגדרה בפקודת התעבורה;" – לשנות ל"כהגדרתה".

שרית זוכוביצקי-אורי: כהגדרתה בפקודת התעבורה זה בסדר.

גלעד ארדן: "קצין בטיחות"- מי שרשות הרישוי הסמיכה לשמש כקצין בטיחות בתעבורה, בהתאם להוראות חלק י' בתקינות התעבורה, התשכ"א-1961, שתפקידו, בין היתר, להקפיד על נהיגה זהירה ובטוחה של מי שנוהג ברכב שהחברה העמידה לרשותו..." צריך למחוק פה את החלק הזה.

חזי יהלום: מי שרשות הרישוי?

חזי יהלום: - יש לי פה הערה.

חזי יהלום: לגבי מי שהסמיך את קצין הבטיחות, זה לא רשות הרישוי.

חזי יהלום: זה מי שמוגדר כרשות.

שרית זוכוביצקי-אורי: הרשות מוגדרת לפי חלק י' כמי שנתמנה על ידי שר התחבורה והודע ברשומות לעניין חלק זה, כולו או מקצתו".

שרית זוכוביצקי-אורי: אז הרשות היא לא רשות הרישוי, אלא רשות לפי הוראות חלק י' לתקנות התעבורה.

גלעד ארדן: מי שהוסמך לפי הוראות חלק י' לתקנות התעבורה ישמש כקצין הרשות האמורה, זה בסדר?

שרית זוכוביצקי-אורי: מי שנתמנה על ידי שר התחבורה והודע ברשומות לפי חלק י'.

אתי בנדלר: מה זה, הרשות?

שרית זוכוביצקי-אורי: זאת הרשות.

אתי בנדלר: אין צורך, השאלה אם אני צריכה את הרשות לצורך העניין הזה בכלל.

אתי בנדלר: מה שהציע היושב ראש כרגע יהיה: קצין בטיחות – מי שהרשות הסמיכה לשמש כקצין בטיחות בתעבורה, בהתאם להוראות חלק ב' בתקנות התעבורה.

שרית זוכוביצקי-אורי: או.

שרית זוכוביצקי-אורי: קיי.

שרית זוכוביצקי-אורי: בסדר.

גלעד ארדן: בסדר, אז תמחקי את הסעיף.

גלעד ארדן: "'השר'- שר התחבורה והבטיחות בדרכים".

גלעד ארדן: טוב, מה שאישרנו מההגדרות אישרנו- אני נועל כאן את הדיון.

גלעד ארדן: אבל לסיכום, אני רוצה מספר דברים באמת ממשרד התחבורה, לדיון הבא.

גלעד ארדן: קודם כל, אני מבקש, עוזי, שתתנו לי חוות דעת כתובה האם אתם מוכנים לשקול להכניס פה – והייתי מבקש שהשר ידע על זה אישית, על הפניה הזו, כיוון שהוא זה שמדבר כל הזמן על שיתוף הציבור במאבק בתאונות הדרכים, וכיוון שאני חושב שיכול להיות מודל שלא עולה למשרד כסף.

גלעד ארדן: כלומר – אם המשרד ייצא למכרז של הפעלת מוקד כזה, והמוקד יקלוט את כל הפניות מהציבור ויפיץ אותן לחברות והחברות, שהן אלו שמפעילות ציי רכב ישאו בעלות של הפעלת המוקד, זה גם יוזיל לחברות את העלות, וגם ניתן יהיה בעצם לפרסם לציבור מספר אחד בלבד וזה יקל על היישום ויהפוך את החוק באמת לפרקטי.

עוזי יצחקי: סליחה, רק בעניין הזה, את המימון תכניס לאחד הסעיפים בחוק?

גלעד ארדן: ברור.

אתי בנדלר: אפשר, אדוני היושב ראש, לשקול שזה יהיה, אולי אם לא באחריות המשרד, אלא באחריות הרשות הלאומית.

גלעד ארדן: כן, או לחילופין הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים יכולה, אם יש לה - - -

אתי בנדלר: צריך לתקן את החוק ולהוסיף את זה.

חזי יהלום: אם יש לנו את ה-550 מיליון שקל.

גלעד ארדן: אם האוצר יתנגד, אז אפשר כחלופה לוותר על ייעוד הקנסות כאן, אני מסמיך אותך במשא ומתן.

גלעד ארדן: שתים, הייתי מבקש מכם לקבל התייחסות לא לגודל המדבקה שאתם חושבים שהוא רצוי, כי אני הפעם חושב שנכניס את זה בחוק, אלא גם את גודל המדבקה וגם את גודל הפונטים, כלומר הגודל בסנטימטרים שיהיה על המדבקה.

קריאה: גם הצבע חשוב?

קריאות: הצבע חשוב.

קריאות: כן, כן, מאוד חשוב.

גלעד ארדן: זוהר או לא זוהר?

קריאות: גם זה וגם הצבע עצמו.

קריאות: וגם סוג הרכב.

גלעד ארדן: מה יהיה על אוטובוס איזה גודל והבחנה בין רכב פרטי לזה?

קריאות: כן.

קריאות: כן.

גלעד ארדן: גודל, אמרנו.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: בשעות ההפעלה בעצם כבר עסקנו, ושאלה אחרונה וזה גם צריך את משרד המשפטים, זה לעניין הטלת אחריות על מנהלי החברות, לעניין קיום החובה עצמה.

קריאה: חובת הדיווח.

גלעד ארדן: כדי שלא הכול ייפול על קצין הבטיחות, ואז המנהל יגיד לו: שב, שב בשקט כי עדיין לא פיתחנו מודל של עצמאות מספקת של קציני הבטיחות וכדאי שמנהלי החברות יידעו שגם הם חשופים פה לאחריות בעניין הזה אם החברה לא תעמוד בכך.

גלעד ארדן: תודה רבה הישיבה נעולה.