ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 269, 2007-08-28 11:30

מיכאל מלכיאור: שלום וברכה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פותחים את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: כפי שאמרתי, הישיבה הקודמת היתה ישיבה של היערכות לשנה החדשה.

מיכאל מלכיאור: פה אנחנו חוזרים לחדר שלנו ומטפלים בשאלות,גם הפרטניות, לא רק הכלל-מערכתיות, כפי שעשינו בשלוש השעות האחרונות.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכם שהעליתם פה את הנושא.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד משהו עקרוני לפני שנשמע על ההצעות שעל השולחן.

מיכאל מלכיאור: יש בציבוריות הישראלית כלי אחד שמאפשר צמצום פערים וזה כולל צמצום פערים בין אוכלוסיות ובין מגזרים במדינת ישראל, כלי אחד בלבד וזה חינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים, לצערנו, שבתחומים רבים, כמו שהחינוך יכול לצמצם פערים, החינוך גם יכול ועלול להרחיב פערים.

מיכאל מלכיאור: מה שקורה בשנים האחרונות במגזר הערבי זה באמת כך.

מיכאל מלכיאור: עם כל הרצון,ויש רצון של משרד החינוך היום, לשנות את המדיניות של חמש-שש שנים הרעות, עם הצמצום הגדול, מאחר ולא מחזירים שעות למערכת, מאחר וכל התכניות לרווחה חינוכית וכל התכניות האלה לא מתקדמות, ומאחר והשלטון המקומי במגזר הערבי כל כך חלש וחלש כספית ויותר ויותר מטלות נדרשות מהשלטון המקומי, התוצאה הכוללת, השורה התחתונה, לא טובה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פה, בתחומים רבים, מנסים לעשות כדי לשנות את הדבר הזה ולשנות את המגמות ודרוש בזה הרבה מאוד השקעה והשקעה ייעודית לאפליה מתקנת, כדי להגיע למקום שאנחנו רוצים להגיע.

מיכאל מלכיאור: הדבר משפיע, כפי שהוא משפיע על כלל מערכת החינוך, גם על המערכת העל-תיכונית, האקדמיה לערבים.

מיכאל מלכיאור: מספר הערבים באקדמיה גם בלימודים הכי פשוטים של בי.

מיכאל מלכיאור: איי, ובוודאי בערוצים של האם.

מיכאל מלכיאור: איי ותואר דוקטורט ובין המרצים, זה פשוט תעודת עניות למערכת החינוך במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לכן חייבים לעשות דברים משמעותיים מאוד, באקדמיה, כדי להגיע, לא לשאיפה לשלום, אבל לפחות לשאיפה לשוויון בין המגזרים.

מיכאל מלכיאור: ספציפית, אנחנו התכנסנו היום בגלל הצעה לגבי המצב של המכינות הקדם-אקדמיות, שהרבה פעמים המכינות הללו מאפשרות לאנשים, שהם על סף הכניסה לאוניברסיטאות ולמכללות אבל צריכים איזה עזרה מיוחדת כדי להגיע לנקודה הזאת של האוניברסיטה, אז צריך לקבל עזרה של קדם אקדמאי, כדי להיכנס למערכת הזאת.

מיכאל מלכיאור: הפלא ופלא, הייתי מצפה שדווקא בתחום הזה, מאחר והישגי הבגרות הם כל כך קשים, והנתונים נמצאים גם במסמך של המרכז למחקר של הכנסת, הייתי חושב שאז דווקא תהיה אפליה מתקנת במכינות הקדם-אקדמאיות, כדי בכל זאת לאפשר שוויון בסף הכניסה לאוניברסיטה.

מיכאל מלכיאור: הפלא ופלא, גם שם האפליה נמשכת והמספר ושיעור התלמידים הערבים בקדם-אקדמיות, הרבה הרבה יותר קטן משיעור הערבים בתוך האוכלוסייה ואפילו הרבה יותר קטן משיעור הערבים שלומדים באוניברסיטה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על 4.4% או 515 סטודנטים ערבים בקדם אקדמיה מתוך 11,575 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: את זה אנחנו חייבים לשנות, מערכתית ובגדול.

מיכאל מלכיאור: יש תחום אחד ספציפי שיש לנו הצעה קונקרטית שאני מבין שהיא כבר נמצאת בשלבים מתקדמים.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה לתמוך בזה.

מיכאל מלכיאור: זו יוזמה משותפת של המרכז היהודי-ערבי באוניברסיטת חיפה, של המכללה האקדמית עמק יזרעאל והפורום להסכמה אזרחית שמרכז את העבודה הזאת, כדי ליצור הקמת מכינה קדם-אקדמית דווקא לסטודנטיות ערביות שהן מהרבה מאוד בחינות, אם אפשר להגיד זה, מיעוט שבמיעוט שבמיעוט בתוך החברה, אף על פי שהנשים הן לאו דווקא מיעוט, אבל מיעוט מבחינה זאת שיש עוד עיכובים שגורמים לכך שלבנות צריך לתת את ההעדפה המתקנת כדי שיהיה שוויון גם בין הבנים והבנות, ואחר כך כמובן השוויון בכלל האוכלוסייה של מדינת ישראל, בכלל המגזרים.

מיכאל מלכיאור: הבנות, הסטודנטיות הערביות, נופלות פה בין הכיסאות והמספר שלהן זעום לגמרי בקדם אקדמיה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה מאוד שיש רצון של כלל המערכת להתגייס למטרה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שיש ביקוש מאוד גדול במגזר וצריך להיענות לביקוש הזה ולדאוג, שעם הסיבות המסורתיות והתרבותיות, אין פה שום סתירה, לעודד ולאפשר לכל בת, בכל מגזרי המיעוטים, כולל הבדווים ומגזרים נוספים בתוך המיעוטים, שיוכלו להצטרף למכינה הקדם-אקדמית לסטודנטים ערבים.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש גם הרבה מאוד מוסדות אקדמיים שמוכנים לתת יד למסלול מיוחד כזה ולכן אני מברך על כך ואנחנו נעשה ליבון פה בישיבה הזאת.

מיכאל מלכיאור: עד כאן דברי הפתיחה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע על ההצעה מהפורום להסכמה אזרחית ואחר כך נקבל תגובות, גם של חברי הכנסת שבאו לפה, על אף שזו לא ישיבה מצולמת, כמו הישיבה הקודמת.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, אודי כהן, מנכ"ל עמית של הפורום להסכמה אזרחית.

כהן אודי: אברהים אבו שילדי, שותפי, נמצא כאן.

כהן אודי: כנס יפו, יוזמה שהתחילה לפני שלוש שנים.

כהן אודי: זה נקרא כנס יפו, כנס קריאה לפעולה.

כהן אודי: מי שפעיל בכנסים ובדיונים על מצב היחסים שבין יהודים לערבים בישראל.

כהן אודי: אנחנו מחפשים להקים כנס ולצרף כמה שיותר שותפים, למצוא נושאים שאפשר לקדם ולקדם ביחד.

כהן אודי: לכנס האחרון היו שותפים האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, מסאווה, מוסדות רבים אחרים.

כהן אודי: אני לא אפרט על הכנס ואגש לנושא שלנו.

כהן אודי: אני רק אציין שאחד הנושאים שמכון טרומן באוניברסיטה העברית קידם, הקמת אקדמיה ללשון ערבית בישראל, התקבלה כהצעת חוק והאקדמיה מוקמת.

כהן אודי: וגם הצעת חוק שהגיש חבר הכנסת הרב מיכאל מלכיאור וחברת הכנסת נדיה חילו.

כהן אודי: עם טרומן גם אנחנו עוסקים בנושא של יחס המדינה למקומות---

מיכאל מלכיאור: זו לא הצעת חוק, זה כבר חוק.

אודי כהן: חוק שהתקבל.

אודי כהן: בכנס הבא, אני מניח שייוחד מושב.

אודי כהן: אני אציין עוד נושא אחד שגם מאוד התקדם וזה יחס המדינה למקומות מוסלמים קדושים, נטושים, שזו בעיה מאוד מאוד כאובה.

אודי כהן: בשנה האחרונה, שוב, יחד עם האוניברסיטה העברית, צירפנו את הרבנות הראשית ואת הרב הראשי לישראל, הרב עמר, ללוות, ויש היום בקשות מאוד ספציפיות מהשר הממונה על הדתות ומשר הפנים.

אודי כהן: יש עוד נושאים רבים, אבל אני רוצה, ברשותכם, להגיע לנושא של הישיבה שלנו, שגם הוא תוצר של כנס יפו 2006.

אודי כהן: אנחנו מקווים גם לבשר על התקדמות ממשית לקראת כנס יפו 2007 והוא הרעיון של אוניברסיטת חיפה שעסקה בכנס בשאלת המגדר, שאלת מעמדה של האישה בחברה הערבית ודרך אגב, גם פנימה, גם מבט לתוך החברה הערבית, ומפה, יחד עם מכללת עמק יזרעאל.

אודי כהן: זו בעיה שנשים צעירות, ערביות, מתקשות, מסיבות שונות, או לסיים את הלימודים האקדמיים בטווח זמן מוגדר, או בכלל לסיים.

אודי כהן: עלו על סיבות חברתיות, תרבותיות, יכולות הפשטה וכך הלאה.

אודי כהן: המחקר קיים, אני אשמח להעביר למי שמעוניין.

אודי כהן: הציעו ביחד לייחד, ליעד חלק מהמכינה הקדם אקדמאית, במוסדות אקדמיים שונים, תכנית ייעודית, לקידום הבנות הללו, אם זה שנה אחרי התיכון ואם מיד אחרי התיכון, שבה הם יקבלו את האפשרות ללמוד במשך סמסטר, או למשך תקופה קצרה, לקבל את מה שהן צריכות לקבל וכמובן לאחר מכן להשתלב במהלך הלימודים הרגיל.

אודי כהן: זו ההצעה.

אודי כהן: הנציגה של נשיא אוניברסיטת חיפה, זה התנור ששם בושל הרעיון, מאחרת.

אודי כהן: דר' עירית קינן.

אודי כהן: היא באה לספר שהאוניברסיטה החליטה שהם רוצים להקים דבר שכזה.

אודי כהן: בשיחת מסדרון עם האוניברסיטה העברית, נשמע אולי גם כן על כיוונים אפשריים.

אודי כהן: האגודה לקידום החינוך, ירושלים, שמרכזת את הנושא ועזרה לנו רבות מאוד (וזה המקום להגיד תודה, ולאתר נתונים ולפרוש אותם), רואה בחיוב רב את הנושא ואני מניח שאנחנו נשמע כאן תגובות והערות נוספות.

אודי כהן: תודה.

מיכאל מלכיאור: המועצה להשכלה גבוהה.

אמיר גת: המועצה, משנת תשס"ג, הקימה ועדה.

אמיר גת: ועדת התקצוב והתכנון הקימה ועדה, ועדת משנה להרחבת הנגישות להשכלה הגבוהה במגזר הערבי.

אמיר גת: התקציב של הפעילות של הוועדה הזאת, כ-5 מיליון שקלים בשנים האחרונות.

אמיר גת: המטרה של הוועדה הזאת זה גם להגדיל את מספר הסטודנטים מהמגזר הערבי, גם להביא לשיפור ההישגים וגם לצמצם את הנשירה בקרב המגזר הערבי.

אמיר גת: הוועדה פועלת בשלושה מישורים עיקריים – קודם כל הנושא של לימודים אקדמיים.

אמיר גת: רוב הכסף הולך לפעילות שמתנהלת במוסדות לטובת, כמו שאמרתי, הרחבת מספר הסטודנטים, שיפור הציונים והקטנת הנשירה.

אמיר גת: יש תוכנית לדוקטורנטים ערבים מצטיינים, שאמורה לחזק ולהרחיב את הנוכחות של המגזר הערבי בלימודים לתואר שלישי.

אמיר גת: ויש את המישור של המכינות.

אמיר גת: במישור הזה עשינו מאמצים.

אמיר גת: אני חייב להגיד שהצלחה שם היא חלקית בלבד.

מיכאל מלכיאור: מה זה חלקית?

מיכאל מלכיאור: זה מצב קשה מאוד.

אמיר גת: לא, אני אומר, במסגרת הפעילות להרחבת הנגישות של המגזר הערבי למכינות, הוצאנו במסגרת הקול הקורא שלנו עקרונות ותוספת תקצוב למסלולים ייעודיים למגזר הערבי ואני אומר שההצלחה שם היא חלקית בלבד.

אמיר גת: יש קשיי גיוס גדולים, אני חושב שגם החבר'ה של אוניברסיטת בר אילן פה יוכלו לספר.

אמיר גת: גם בבן גוריון היו לנו קשיים בנושא הזה, גם מכללת תל חי ניסתה להקים מסלולים כאלה, ולצערי, יש קשיים.

אמיר גת: אין גיוס.

אמיר גת: המוסדות לא הצליחו להקים את התכניות האלה.

אמיר גת: אני חושב שהקשיים הם קשיים של גיוס, צריך לדבר על זה ביתר---

טלב אלסאנע: גיוס ורצון.

טלב אלסאנע: אתה יודע, זה גם.

אמיר גת: יכול להיות, תיכף נדבר על זה.

אמיר גת: ההצעה של הפורום להסכמה אזרחית זו הצעה מבורכת.

אמיר גת: אנחנו אף פעם לא ראינו הצעה כזאת.

אמיר גת: באוניברסיטת חיפה אנחנו תומכים בשתי מכינות, באוניברסיטת בן גוריון אנחנו גם תומכים במכינות, מעבר למודל הרגיל, ביהודה ושומרון אנחנו תומכים במכינות, בספיר אנחנו תומכים במכינות הייעודיות.

אמיר גת: אנחנו נשמח לשמוע את ההצעות של עמק יזרעאל והצעה נוספת של אוניברסיטת חיפה וגם של מוסדות נוספים.

מיכאל מלכיאור: אתם תוכלו לעזור גם כספית בהקמת מסלול אקדמי לסטודנטיות ערביות?

אמיר גת: קודם כל, העקרונות שלנו זה ככה, פיקוח פדגוגי נעשה דרך האגודה לקידום החינוך ומעבר לזה, יש לנו מודל שתומך במכינות כולן ובמכינות הייעודיות במגזר הערבי, עם תוספת תקצוב.

אמיר גת: זאת אומרת, תוספת ייחודית שאמורה לעודד את זה.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל התוספת היא כמעט לא רלוונטית, זה פחות מ-5 מיליון שקל בשנה.

אמיר גת: נכון, בוודאי שכן.

אמיר גת: אני לא חושב שעל זה, זה נופל.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, אתם תוכלו, אם יש צורך, תוכלו להגדיל את הסכום בצורה ניכרת?

אמיר גת: זה בספק, אבל אני אומר שמעולם לא הגיעה אלינו בקשה להקמת מכינה שנפלה בגלל זה שהתנאים התקציביים לא היו מספקים.

מיכאל מלכיאור: אבל אני רוצה להבין, לא דובר פה על הקמת מכינה חדשה, דובר פה על מסלולים בתוך המוסדות והאוניברסיטאות והמכינות הקיימות.

אמיר גת: אתה צודק.

מיכאל מלכיאור: אז אתה אומר שזה לא ייפול על תקציבים.

מיכאל מלכיאור: אני כבר רושם את זה.

אמיר גת: אני לא אמרתי את זה, אני אמרתי שעד היום לא נפלה---

מיכאל מלכיאור: אני שמעתי טוב מה שהוא אמר, אני הבנתי מה שהוא אמר.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאנחנו נשמע את המוסדות ואת משרד החינוך, כי אני חושב שמשרד החינוך או האגודה, יש לכם חלק גדול מאוד בתכנית הזאת ואנחנו רוצים מאוד לעודד את זה, אז בבקשה.

יאיר סמוכה: אני המנהל הכללי לקידום החינוך שמפעילה, מטעם משרד החינוך, את המכינות הקדם-אקדמיות.

יאיר סמוכה: יש 46 מכינות קדם-אקדמאיות, שפועלות בכל המוסדות להשכלה גבוהה.

יאיר סמוכה: במכינות האלה יש תכניות שתפורות לכל תלמיד.

יאיר סמוכה: גם אם הוא סיים י"ב וההשכלה האמיתית שלו היא ו' כיתות, או ד' כיתות, יש מסלול שהוא יכול להשתלב בו ולהשלים את ההשכלה התיכונית ולהכין את עצמו ללימודים אקדמאיים ולהתקבל.

יאיר סמוכה: זאת אומרת, לכל תלמיד אנחנו יודעים לתפור חליפה.

יאיר סמוכה: בעיקרון, אנחנו לא מבחינים בין תלמיד ערבי, ישראלי, דרוזי.

יאיר סמוכה: אין הבחנה כזאת.

יאיר סמוכה: אנחנו בודקים את המצב הלימודי שלו---

מיכאל מלכיאור: אתם לא צריכים להפריד בין ערבי לישראלי.

יאיר סמוכה: נכון, סליחה, בין יהודי לערבי.

יאיר סמוכה: אנחנו בודקים את הרמה הלימודית שלו, איפה הוא נמצא, ובונים לו תכנית כדי להביא אותו לקו הסיום.

יאיר סמוכה: היו לנו גם מכינות ייעודיות לערביות.

יאיר סמוכה: במכללה הערבית היתה מכינה (אז אני הייתי המפקח על המכינות), היא פעלה ארבע שנים והיא דעכה בגלל מיעוט תלמידות, אבל זו היתה מכינה שמיועדת לתלמידות ערביות שהכשירו את עצמן להוראה.

מיכאל מלכיאור: איך אתה מסביר את התופעה שככל שהתופעה חמורה, שרק כ-10% או 11% ערבים באוניברסיטאות ובמכללות, איך אתה מסביר שבמכינות האלה ששם היית מצפה להשתתפות הרבה יותר גדולה ממה שיש באוניברסיטאות, שדווקא שם יש מספר כל כך קטן של תלמידים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים, שוב, אני חוזר על זה, על 4.5%.

יאיר סמוכה: כי יש בעיה.

יאיר סמוכה: ניקח אוכלוסייה שהיא מקבילה מבחינת ההישגים הלימודיים, למשל יוצאי אתיופיה.

יאיר סמוכה: 98% מהסטודנטים יוצאי אתיופיה, עברו דרך המכינות הקדם אקדמאיות.

יאיר סמוכה: זאת אומרת, הם מכירים בצורך הזה, הם מנצלים אותו ומפיקים ממנו את המרב.

מיכאל מלכיאור: אז איך אתה מסביר?

יאיר סמוכה: האוכלוסייה הערבית שונה.

יאיר סמוכה: האוכלוסייה הערבית נחלקת, מבחינת בוגרי בתי הספר התיכון, ואני בא ממשרד החינוך עד לפני שנתיים, ואני יכול לומר את זה, יש תלמידים מצוינים שלא זקוקים למכינות ויש תלמידים שנמצאים בנשירה מוחלטת, או נשירה סמויה.

יאיר סמוכה: הם, לצערי, לא מאמינים ביכולת של המכינה הקדם-אקדמאית לקחת אותם מהמקום שבו הם נמצאים ולקדם אותם.

יאיר סמוכה: אם הם היו מגיעים אלינו, בלי שום ספק היינו עושים מהם חומר של אוניברסיטה.

מיכאל מלכיאור: השאלה מה אתם עושים, אקטיבית, כדי להביא אותם אליכם.

מיכאל מלכיאור: זו השאלה שלי.

יאיר סמוכה: אני כפר סבאי וניסינו לפתוח במכללת בית ברל מכינה מיוחדת לתלמידים ערבים.

יאיר סמוכה: אחת מהן היתה מיועדת לקחת תלמידים מצוינים, שיש להם תעודת בגרות וכן הלאה, ולתת להם מה שנקרא מכינת רענון, להכין אותם לבחינה הפסיכומטרית ולחזק אותם בעברית.

יאיר סמוכה: לא הצלחנו לגייס תלמידים, למרות שטירה סמוכה וטייבה וקלנסואה וכן הלאה, ופרסמנו בעיתונות ורצנו אחרי כולם.

יאיר סמוכה: רצינו גם לפתוח מכינה, מה שנקרא תלת שלבית, שאנחנו מתחילים מהשלמת י' כיתות, י"א כיתות ואז תעודת בגרות.

יאיר סמוכה: גם לזה לא הגיעו מספיק תלמידים.

יאיר סמוכה: לכן הדרישה להקים מכינה ייעודית נדונה לכישלון.

יאיר סמוכה: כי במכינה ייעודית אתה צריך מסה קריטית לעבוד.

יאיר סמוכה: זאת אומרת, צריך מספר תלמידות שאפשר יהיה לפתוח עבורן כיתה.

יאיר סמוכה: להשתלב במסלולים הרגילים, יכול כל תלמיד.

יאיר סמוכה: אז אנחנו מוכנים לכל דבר.

יאיר סמוכה: מוכנים לפתוח---

אודי כהן: יש את המנטליות של היציאה מהבית, יש המון נושאים.

יאיר סמוכה: אנחנו מוכנים לכול, מוכנים לפתוח מכינות ייעודיות לבנות, לבנים, מכינות קצרות למי שצריך רק תגבור וחיזוק, ומכינות ארוכות לאלה שצריכים השלמה של אפילו י' כיתות.

יאיר סמוכה: אנחנו מוכנים לכול.

יאיר סמוכה: אבל בבקשה, תביאו את התלמידים.

ריאד אגבריה: זו נקודה חשובה, שיידעו, שאתם תומכים רק מגיל 19, שזו בעיה.

ריאד אגבריה: למה ההגבלה הזו, למה 19?

ריאד אגבריה: למה לא 18?

ריאד אגבריה: הרי כל הבוגרים בגיל 18, מה ההיגיון ב-19?

ריאד אגבריה: זה כדי שהבנות יתחתנו.

זאב אלקין: רגע, אצלנו בדוח כתוב שזה השתנה.

זאב אלקין: שבשנים האחרונות זה דווקא מסיום הכיתות.

זאב אלקין: זה היה מגיל 19.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שמה שכתוב בדוח הוא לא---

ריאד אגבריה: מה זה חשוב מה שכתוב בדוח?

ריאד אגבריה: הוא נמצא כאן והוא אומר לך את התשובה.

יאיר סמוכה: בין 18 ל-19 אפשר ללמוד, רק לא מאשרים מלגה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין.

מיכאל מלכיאור: הרי להגיד להם לחכות שנה עד שיוכלו, אפילו בשביל קורס קצר נגיד של סמסטר, או עוד יותר קצר, של קיץ, כי הרבה פעמים מדובר בזה, שיכשיר את התלמידים להיכנס לאוניברסיטה, לחכות שנה, אין בזה היגיון.

יאיר סמוכה: זה לא חוק ברזל, אפשר לשנות אותו.

מיכאל מלכיאור: מי קבע אותו?

יאיר סמוכה: זה נקבע כך.

יאיר סמוכה: אל"ף, עד שהתלמיד מסיים את התיכון והוא מקבל את ציוני הבגרות ורואה האם לא טוב לו לגשת מיד למועד חורף ולהשלים בחינה וכן הלאה וכן הלאה--

ריאד אגבריה: תשאיר את זה לתלמיד שיחליף.

יאיר סמוכה: כשפונים אלינו תלמידים, אנחנו לוקחים אותם לוועדת חריגים והם בדרך כלל מאשרים, אבל---

ריאד אגבריה: אבל למה ועדת חריגים?

מיכאל מלכיאור: השאלה איזה מסר אתה נותן למערכת.

מיכאל מלכיאור: הרבה פעמים, כמו שאתה אומר, כמו שאמרת לגבי האוכלוסייה של העולים מאתיופיה.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר 'כולם באים', כי אתה נותן מסר.

מיכאל מלכיאור: אתם רצויים, אנחנו נדאג לכם, אנחנו נמצא את המסגרת המתאימה.

מיכאל מלכיאור: פה יש חשש.

מיכאל מלכיאור: עובדה שזה לא הצליח עד עכשיו, אז גם המערכת צריכה לשאול את עצמה למה היא לא הצליחה, למה יש כישלון חרוץ אפילו, כישלון מוחלט.

מיכאל מלכיאור: כשאתם רואים שאוכלוסייה שהיום מהווה כ-25% מהתלמידים, כשאתם מגיעים לפחות מ-5%, שאין ספק שהצורך בקדם אקדמיה גדול יותר מה-25%, אז אתם נכשלתם.

מיכאל מלכיאור: אז אתם צריכים לשאול את עצמכם, לא רק להגיד 'שיבואו'.

מיכאל מלכיאור: אתם צריכים לשאול מה אנחנו יכולים היום לעשות.

מיכאל מלכיאור: יש לנו רצון טוב (אני סומך עליך כשאתה אומר 'יש לנו רצון טוב'), אז אתה צריך לשאול את עצמך איזה דברים אני יכול לעשות כדי, אקטיבית, לשנות את המציאות הזאת.

מיכאל מלכיאור: אם אנחנו רוצים להרחיב השכלה גבוהה במדינת ישראל, אין הרבה כיסים שאפשר להרחיב את זה.

מיכאל מלכיאור: פה יש אוכלוסייה שלמה שעומדת, משתוקקת, ואנחנו צריכים את זה, גם ככלל החברה הישראלית, שיהיה שינוי.

מיכאל מלכיאור: לכן אם אתה שומע פה, אז אל תגיד 'אנחנו יכולים להקים ועדת חריגים'.

מיכאל מלכיאור: תגיד, בצורה ברורה, 'אנחנו נקבל כל תלמיד מתי שהוא יהיה מוכן'.

מיכאל מלכיאור: וזהו.

יאיר סמוכה: רק להגיד עוד משהו, האוכלוסייה הזאת כל כך---

מיכאל מלכיאור: זה מקובל עליך מה שאני אמרתי?

יאיר סמוכה: אל"ף, כן.

יאיר סמוכה: בי"ת, האוכלוסייה הזאת כל כך רצויה שעשינו למענה דברים שאנחנו לא עושים לגבי האוכלוסייה היהודית, כמו למשל ניסינו לפתוח מכינות בתוך העיירות, בתוך הכפרים, כדי שהמרצים ייסעו אליהם והם לא יצטרכו לבוא אלינו.

יאיר סמוכה: גם זה לא הלך.

מיכאל מלכיאור: אוקיי, אדרבא.

מיכאל מלכיאור: רק הערה לגבי גיל.

מיכאל מלכיאור: כי אם זה כבר מקובל, אז לפחות עשינו משהו כבר עכשיו.

אמיר גת: הערה לגבי הגיל.

אמיר גת: לדעתי במהלך תשס"ה או תשס"ו, פרופ' שלמה גרוסמן, יושב ראש ועדת התכנון והתקצוב, שלח מכתב לגבי האוכלוסייה הספציפית הזאת הוא ביקש שגם תלמידים מתחת לגיל 19 יוכלו לגשת ויוכלו להעלות אותם לוועדת המלגות.

אמיר גת: אז לדעתי הסיפור הזה הוא גם לא בעיה.

אמיר גת: אני אומר שוב, הקשיים, צריך לבדוק אותם במקומות אחרים, לדעתי.

מיכאל מלכיאור: אוקיי, אבל מה שלא בעיה, פה שמענו שזה כן בעיה.

מיכאל מלכיאור: אז אם זה לא בעיה ואם זה אכן היתה בעיה, אז הבעיה עכשיו תיפתר.

מיכאל מלכיאור: אז אנחנו שמחים על כך ונותנים זכות דיבור לחבר הכנסת אלקין.

זאב אלקין: קודם כל, לי יהיו תיכף כמה שאלות לחברים, אבל קודם כל, שתי הערות כלליות.

זאב אלקין: אחת, כתוספת לדבריך, היושב ראש.

זאב אלקין: אני מזכיר לכולנו את הביקור שקיימנו במועצה להשכלה גבוהה ושם שמענו מפורשות שעתיד ההתפתחות בכלל ההשכלה הגבוהה בישראל תלוי במידה רבה בהצלחה של המהלך הזה, כי לפי כל הבדיקות של המועצה, למעשה ללא פריצת דרך בשני כיוונים, המגזר הערבי והמגזר החרדי, פחות או יותר מוצה הפוטנציאל או הגידול המשמעותי, כי אחרת הם כבר רואים שהם הגיעו לאיזה שהוא מיצוי.

זאב אלקין: לפחות לפי הטענה שלהם.

זאב אלקין: ולטווח ארוך, הפוטנציאל לגידול של מערכת ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל לפי לפחות מה שהוצג לנו על ידי אנשי המועצה ואנשי התקצוב והתכנון, אחד משני הכיוונים העיקריים זה הכיוון הזה.

זאב אלקין: נקודה שנייה, אני מברך פה את מר יאיר סמוכה.

זאב אלקין: אני תמיד מופתע לטובה לראות את האגודה לקידום החינוך בחזית של החיבור הזה בין חינוך לחברה.

זאב אלקין: אני רואה את זה בפעילות שלהם עם העולים וגם בפעילות מול המגזר הערבי.

זאב אלקין: האגודה היא זו שמוטלת על כתפיה המלאכה.

זאב אלקין: כמה שאלות אליכם, קודם כל שאלה לנציג ועדת התכנון והתקצוב.

זאב אלקין: מה הוא סך התקציב שעומד לרשות

זאב אלקין: כם ואיזה אחוז ממנו הולך לעידוד של המכינות דווקא?

זאב אלקין: כי נדמה לי שאם המטרה היא להביא לפריצת דרך במגזר, הערוץ של המכינות הוא אולי החשוב ביותר.

זאב אלקין: והשאלה אם מיוחסת לו חשיבות מספקת מתוך סך העוגה התקציבית.

זאב אלקין: כי אני דווקא לא מופתע, בשונה מהיושב ראש, מהתמונה המוזרה הזאת, שאחוז הלומדים הוא יותר גבוה מאחוז הלומדים במכינות, כי מדובר במגזר, כפי שנאמר לנו, חלקים ממנו מכירים בחשיבות של ההשכלה הגבוהה ומגיעים אליו גם בלי עידוד של המועצה.

זאב אלקין: כמובן אם יש מלגות, זה מקל, אבל מכינות זה דווקא דרך לשבור את המחסומים ולהביא את החלקים הגדולים מהמגזר שלא רואים את זה, מטבע הדברים, כמסלול להתקדמות, לנסות להוביל אותם לכיוון הזה.

זאב אלקין: ולכן למסלול הזה יש חשיבות מיוחדת והשאלה אם בתמיכה שלכם זה מספיק בא לידי ביטוי.

זאב אלקין: המספרים לכאורה, על פניו, וזו כבר אולי שאלה ליאיר, נראים לא משמעותיים.

זאב אלקין: התמיכה הנוספת של 1,000 שקלים או 1,500 שקלים פר תלמיד, לפי ההיכרות שלי עם סל צרכים והוצאות של תלמיד בהשכלה הגבוהה, גם עלות לימודיו וגם עלות המחיה שלו וכולי, זה ממש רחוק מלהיות תוספת משמעותית.

זאב אלקין: ובוודאי תוספת מהסוג הזה היא לא זאת שתכריע.

זאב אלקין: 1,000 השקלים האלה זה לא מה שייקח תלמיד ויביא אותו להחלטה ללמוד.

זאב אלקין: יכול להיות שכאן עיקר הבעיה.

זאב אלקין: במידה והתמיכה היתה יותר רצינית, יכול להיות שהיה הרבה יותר קל לפרוץ את מעגל הקסמים.

אמיר גת: קודם כל, התקציב הנוסף לא מיועד לסטודנט.

אמיר גת: הוא מיועד למכינה, שמממנת את השירותים הנוספים.

זאב אלקין: ברור.

אמיר גת: מתוך תקציב של 5 מיליון שקלים, שיש לוועדה, אז הייתי אומר ששלושה רבעים הולכים לכיוון של אקדמיה ומכינות קדם אקדמיות.

זאב אלקין: לא, אני שאלתי על החלק של המכינות מתוך סך הכול.

אמיר גת: אני אומר, החלק של המכינות, תראה, אנחנו פונים למוסדות ומבקשים מהם להציע הצעות, כי אנחנו לא יכולים לכפות עליהם.

אמיר גת: אנחנו פונים למוסדות ואומרים להם 'אנא, תפתחו מסלולים ייעודיים.

אמיר גת: אנחנו מאוד מעוניינים, זה צוואר הבקבוק כרגע'.

אמיר גת: ואני אומר, שוב, חלק גדול מהבקשות, אפילו קיבלנו בקשות ואישרנו אותן ובסופו של דבר הבקשות לא מומשו.

אמיר גת: זאת אומרת, באו מוסדות ואמרו 'אנחנו נפתח מכינה' ואישרנו להם תקציב---

זאב אלקין: כי כנראה יש פגם בשיטה.

זאב אלקין: השאלה אם אתם לא תנסו להגדיל את התוספת פר תלמיד, במכינות, מתוך סך התקציב שיש לכם, מה שיאפשר למוסדות אולי גם להעמיד מלגות יותר גבוהות לתלמידים עצמם ואז פתאום תגלה שהפקק הזה ניתן לפתרון.

אמיר גת: אני אומר, אפשר לבחון את זה---

זאב אלקין: ואגב, לא ענית על שאלתי.

זאב אלקין: במצב הנתון היום, איזה אחוז מסך התקציב של הוועדה הולך לטובת המכינות?

אמיר גת: תקציב של 40 מיליון זה לטובת כל המכינות.

זאב אלקין: לא, זה התקציב של המכינות.

אמיר גת: אני מבין מה אתה אומר.

זאב אלקין: למשל, מתקציב של הוועדה שאמורה לעודד השתלבות המגזר בהשכלה הגבוהה, איזה אחוז מושקע במכינות מול כל השאר?

זאב אלקין: מכל אותם ה-4 ומשהו מיליוני שקלים.

אמיר גת: אין לי פה את הנתון, אבל מה שאני יכול להגיד זה שבוא נגיד שפנו אלינו, נגיד, בשנת תשס"ו וביקשו לפתוח שמונה מכינות, שמונה מסלולים ייעודיים, ומתוכם, לדעתי, 3 או 4 לא הגיעו לכלל מימוש.

זאב אלקין: את זה הבנו.

אמיר גת: לא, אבל אני אומר שוב, זה לא בגלל סוגיה תקציבית בכלל.

זאב אלקין: לא, זה לא נכון.

זאב אלקין: כי יכול להיות שאם היית בא למוסדות והיית אומר 'אני מוכן לתת 3,000 שקלים פר תלמיד', או 5,000 שקל פר תלמיד, פתאום היית מגלה שהמסלולים האלה היו ממריאים.

זאב אלקין: לכן להגיד שזאת לא בעיה תקציבית, זה...

אמיר גת: אני אומר, אנחנו יכולים לבחון את הנושא של שינוי קריטריון של התקצוב הנוסף, זה מצד אחד.

אמיר גת: מצד שני, אני אומר, שוב, לדעתי אפשר לשאול את המוסדות ולראות, לנסות לזהות מה מקור הבעיה.

מיכאל מלכיאור: זה חשוב לנו לדעת שאם אנחנו נקבל עכשיו החלטה בתמיכת המוסדות שכמובן הם אלו שצריכים לעשות את זה, לפתוח מסלולים ייחודיים, עכשיו, אנחנו מדברים ספציפית על נושא של סטודנטיות ערביות, אנחנו רוצים גם לדעת שתהיה לזה תמיכה, לא רק תמיכה ערכית ומוכנית, שזה כמובן דבר חשוב, במיוחד שזה בא מוועדת התכנון והתקצוב ומהמועצה להשכלה גבוהה, אלא גם תמיכה מעשית.

מחמוד חליל: אני ראש מכללת סכנין.

מחמוד חליל: רציתי לספר על תמונת מצב קצת שונה ממה שהוצגה כאן, לגבי הפנייה של התלמידות והסטודנטיות הערביות למכינות.

מחמוד חליל: אני חושב שאחת הבעיות של הסטודנטיות הערביות היא הבעיה של הנגישות למקום שילמדו את התואר.

מחמוד חליל: לא לדבר על המכינה.

מחמוד חליל: המכינה צריכה להיות לדעתי קרובה מאוד לבית.

מחמוד חליל: אני נמצא במכללה שהיא באמת באמצע האוכלוסייה הערבית, 60% מהאוכלוסייה הערבית ממוקמת קרוב למכללה שלנו ואז פתאום, למרות שאנחנו מחייבים אותם בשכר לימוד, 60 תלמידות נרשמו בשנת הלימודים שעברה ועדיין יש הרשמה גם לקראת שנת הלימודים הבאה.

מחמוד חליל: זאת אומרת, יש פניות.

מחמוד חליל: למרות שהן משלמות שכר לימוד.

מחמוד חליל: אנחנו פנינו לאגודה לקידום החינוך שהעבירו אותנו להשכלה גבוהה.

מחמוד חליל: המועצה להשכלה גבוהה החזירה אותנו לאגודה לקידום החינוך.

מחמוד חליל: ביקשנו בשני מכתבים רשמיים שנשלחו ולא קיבלנו תשובה.

מחמוד חליל: אינני יודע למה.

מחמוד חליל: אבל אני רוצה לציין כאן שמכינה צריכה, אל"ף, להיות קרובה לבית, ובי"ת, אני חושב שאנחנו יכולים גם לעזור, מבחינת מכללת סכנין, לפתור את הבעיה, הן לגבי הפניות שלנו להכשרת עובדי הוראה והן לגבי אפילו מכינות לאוניברסיטאות.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להעיד שהייתי שם כמה פעמים, בסכנין.

מיכאל מלכיאור: ממש מוסד לתפארת ויש להם אפשרות הרחבה שם, אפשרות מאוד מאוד גדולה, ולדעתי אתם פשוט לא מנצלים את הפוטנציאל שיש במקום.

מיכאל מלכיאור: במיוחד אם יש בקשות ספציפיות, אנחנו מאוד מבקשים שתתייחסו התייחסות חיובית.

טלב אלסאנע: כן, אני בהתחלה רציתי לציין שנמצאים כאן גם דר' ריאד אגבריה ופרופ' אבו סעד שהם מהשטח, שיוכלו גם להאיר את הסוגיה הזו, כי הם גם מלווים עניין של קליטת אקדמאים, במיוחד באוניברסיטת בן גוריון בנגב.

טלב אלסאנע: אני שם לב, היושב ראש, גם מתוך נייר העמדה שקיבלנו שהכינו לנו במרכז המחקר של הכנסת, לדבר ראשון שלדעתי המנהל הכללי של המועצה לקידום ההשכלה האקדמית, צריך לשאול את עצמו מדוע אחוז הסטודנטים הערבים במכינות הוא כל כך נמוך, למרות הצורך, או הציפייה של כולנו באופן טבעי שהאחוז שלהם לפחות יהיה פרופורציונאלי או דומה לאחוז שלהם באוניברסיטאות, אם זה 10% או 11%, אז לפחות במכינות יהיה באותו שיעור.

טלב אלסאנע: ואם אתה לא בחנת ולא שאלת, אז כנראה שזה נראה לך שכך צריך להיות.

טלב אלסאנע: אבל זה לא צריך להיות בצורה הזו, ולדעתי הנתון הזה מצביע על כישלון.

טלב אלסאנע: הכישלון שלך, של הגוף שאתה עומד בראשו,ל לקדם את החינוך האקדמי.

טלב אלסאנע: אולי בגלל שאתה לא מתייעץ עם גורמים רלוונטיים ואנשי מקצוע במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: אולי בגלל שהגישה או התכנית שאתה מלווה, איננה מדברת לסטודנטים הערבים, או הסטודנטים הפוטנציאליים, כי אני רואה שהרבה סטודנטים שלא מתקבלים כאן באוניברסיטאות בישראל הולכים ללמוד באוניברסיטאות במדינות אחרות.

טלב אלסאנע: אז יש כאן כמיהה להשכלה אקדמית, ומצד שני, יש חסמים.

טלב אלסאנע: אולי המסר שהסטודנטים מקבלים הוא, באופן ספונטאני, אין סיכוי, ואז לא רואים את התקווה דרך המכינות.

טלב אלסאנע: אולי יש גורמים נוספים, אבל הדבר הראשון שאתה היית צריך לעשות הוא לבחון מדוע המצב הוא במציאות הקיימת.

טלב אלסאנע: למה, כפי שאני רואה, 4.5% במכינות, ובמגזר הדרוזי והבדווי זה אולי 2%.

טלב אלסאנע: מתוך 11,300 תלמידי מכינה, 1.9---

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו ציינו את זה בתחילת הישיבה.

טלב אלסאנע: כן, הנתונים הם מזעריים.

טלב אלסאנע: אינני סבור שיש צורך לעשות הפרדה בין מכינות לסטודנטיות הערביות לסטודנטים הערבים.

טלב אלסאנע: מכינות לכל סטודנט שרוצה ללמוד במכינה, לקבל אותו, כי גם על פי הנתונים שיש לנו, 60% מהסטודנטים הם בנות.

מיכאל מלכיאור: אבל לפי הניתוח של הוועדה שישבה, שבחנה את זה לעומק, ראתה שיש צורך ייחודי גדול אצל הבנות לעומת מה שיש אצל הבנים והפוטנציאל שלהם לא בא לידי ביטוי.

מיכאל מלכיאור: זה שיש לך יותר סטודנטים בגלל שיש לך מסלולי הוראה, זה שיש לך יותר סטודנטיות מסטודנטים (אגב, זה נכון גם במגזר היהודי), אבל פה דובר על אוכלוסייה גדולה שהיא לא נכנסת---

טלב אלסאנע: מה המסר של זה?

טלב אלסאנע: אני רוצה תשובה, אולי תסביר ותשכנע.

טלב אלסאנע: מה המסר שיוצא כשאתה עושה מכינות רק לסטודנטיות?

טלב אלסאנע: למה לסטודנטים לא?

מיכאל מלכיאור: לא, לא אומרים שלא יהיה.

מיכאל מלכיאור: אומרים שכמו שיש לך בעיה, ודיברנו על זה הרבה פעמים, כמו שיש לך במגזר הבדווי בעיה שבגלל שאין לך תיכון במקום, לא רוצים לתת לבנות לצאת לתיכונים במקום אחר ולכן הבנות לא ממצות את מלוא הפוטנציאל שהיה להם בגלל שאתה לא מתייחס לבעיה המסורתית התרבותית הספציפית שיש בין בנים לבנות.

מיכאל מלכיאור: אגב, זה גם ככה במגזר היהודי הדתי.

מיכאל מלכיאור: אותו דבר.

מיכאל מלכיאור: אז לכן אני חושב שנכון יהיה להתייחס לבעיה.

מיכאל מלכיאור: היתה ועדה שישבה, בחנה והגיעה למסקנה שזה יעודד, זה יביא למספר הרבה יותר גדול של בנות להצטרף.

מיכאל מלכיאור: זה לא אומר שלא רוצים שבנים יצטרפו.

מיכאל מלכיאור: להיפך.

מיכאל מלכיאור: ודאי שלא.

מיכאל מלכיאור: יש פה בעיה נוספת, מעבר למה שיש לכולם.

טלב אלסאנע: הייתי רוצה לדעת איך הושקעו הסכומים של יותר מ-4 מיליון כדי לקדם.

טלב אלסאנע: מה התכנית?

מיכאל מלכיאור: זה הוא אמר בהתחלת הישיבה.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר כל מיני מסלולים, בהתחלה הוא נתן סקירה.

טלב אלסאנע: הוא אמר 'תפרנו לכל...'.

טלב אלסאנע: זה סיסמא.

טלב אלסאנע: 'תפרנו לכל סטודנט'.

טלב אלסאנע: איך תפרנו לכל סטודנט?

מיכאל מלכיאור: לא, הוא סיפר על דברים ספציפיים.

טלב אלסאנע: איך זה נעשה, מה נעשה?

טלב אלסאנע: מה הפרויקטים שנעשו?

טלב אלסאנע: מה התכנית, מה הפרסומים?

טלב אלסאנע: דברים מוגדרים, לא סתם סיסמאות.

זאב אלקין: זו שאלה לוועדה לתקצוב ותכנון.

מיכאל מלכיאור: כן, הוא סיפר.

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להגיד בעוד כמה משפטים, לפרט לחבר הכנסת אלסנאע.

מיכאל מלכיאור: הוא חבר כנסת חשוב, אז אנחנו אוהבים לענות לשאלות שלו.

אמיר גת: הוועדה ראתה מספר פעילויות שצריך לחזק.

אמיר גת: הפעילות הראשונה זה יועץ אקדמי למגזר הערבי במוסדות.

אמיר גת: זאת אומרת, כי הגיעו למסקנה שיש ניכור בין הסטודנט לבין הממסד ויש קושי בקליטה של הסטודנטים הערבים בקמפוס.

אמיר גת: ולכן המליצה הוועדה של מאג'ד אלחאג' על מינוי יועצים אקדמיים למגזר הערבי וזאת פעילות אחת שבה אנחנו תומכים.

אמיר גת: פעילות אחרת זה פעילות של קורסי רענון ובעצם הכנה קדם אקדמית אבל זה לא מכינות.

אמיר גת: אלה קורסים קצרים של קיץ, של חודשיים-שלושה לפני תחילת הלימודים.

אמיר גת: וזאת גם כן פעילות שאנחנו תומכים בה.

אמיר גת: פעילות שלישית זה קורסי תגבור בתוך הלימודים.

מיכאל מלכיאור: אבל גם פה ההצעה היא לעשות מסלולי קיץ, אפילו יותר קצר מסמסטר.

אמיר גת: כן, אז זאת פעילות שאנחנו תומכים בה.

טלב אלסאנע: כל הפעילות שאתה הזכרת זה לסטודנטים שהגיעו למוסד.

טלב אלסאנע: אין פעילות לסטודנטים שלא הגיעו שאתה אמור למשוך אותם ולהביא אותם למוסד.

אמיר גת: אפרופו למשוך, יש שני מרכזים שאנחנו כן מתקצבים בשנים האחרונות, אבל אני כבר אומר, התפוקות, היעילות של הפעילות הזו לא כל כך ברורה.

אמיר גת: מדובר במרכזי מידע שהם פעילים בבתי ספר תיכון, זאת אומרת בשלבים של לפני הלימודים האקדמיים.

אמיר גת: אחד הוא באוניברסיטת חיפה.

אמיר גת: המרכז היהודי-ערבי, אני חושב שזה המרכז של פייסל עזאיזה, אז יש מרכז בשפרעם שהוא מופעל יחד עם עמותת ניצן, ואוניברסיטת חיפה וזה מרכז שאנחנו תומכים בו.

אמיר גת: ויש מרכז אחד ברהט, בדרום, של פרופ' עליאן קרנוואי, מאוניברסיטת בן גוריון שאנחנו גם תומכים בו, שהוא אמור גם לאתר פוטנציאל, לדחוף ללימודים אקדמיים וכולי.

ריאד אגבריה: אני מודה למי שביקש רשות הדיבור בשבילי.

ריאד אגבריה: בכל אופן, אני חייב להתחיל בבדיחה שרובכם מכירים.

ריאד אגבריה: מישהי היתה בלוויה של בעלה וכולם אומרים עליו שהוא כל כך היה נחמד וזה וזה, אז היא אומרת לבן שלה, בוא נלך הביתה, כנראה שאנחנו לא במקום הנכון.

ריאד אגבריה: אני באמת המום.

ריאד אגבריה: מסביב לשולחן, לשמוע את, סליחה על המלה, הבורות של האנשים שצריכים ואמונים על קידום מכינות במגזר הערבי.

ריאד אגבריה: דר' סמוכה מדבר פה על תנאי קבלה למכינה ולאוניברסיטת בן גוריון ואני מנהל המרכז לקידום חברה והתפתחותה, ויש לנו מכינות של המרכז, ממומנים על ידי גורמים חיצוניים, לא של הוועדה לתכנון ותקצוב ולא המועצה להשכלה גבוהה.

ריאד אגבריה: תנאי הקבלה הם ככה: גיל 19, בגרות מעל 90, פסיכומטרי מעל 500, כאשר הממוצע של הפסיכומטרי אצל סטודנטיות ערביות בנגב זה בסביבות 390.

ריאד אגבריה: אנחנו נלחמים עם הוועדה לקידום החינוך להוריד את הגיל, וזה, 'יש ועדת חריגים', 'יש ועדת חריגים ותחכה'.

ריאד אגבריה: כן?

ריאד אגבריה: תחכה עד שתגיע לגיל 19.

ריאד אגבריה: לגבי מרכזי המידע.

ריאד אגבריה: צריך פעם אחת לבוא ולשאול מי החליט להקים מרכזי מידע.

ריאד אגבריה: אני דרך אגב מינו אותי עכשיו לוועדה הזאת ואני הולך לעשות שינוי בדבר הזה.

ריאד אגבריה: פרופ' מאג'ד אלחאג', עם כל הכבוד, היה בוועדה, קיבל את התקציב והלך והקים מרכז בשפרעם.

ריאד אגבריה: העיר שלו.

ריאד אגבריה: פרופ' קרנאווי הלך והקים ברהט.

ריאד אגבריה: לדעתי, יש פה עוד משהו שלא היה צריך לעשות ככה, אפילו למראית עין.

ריאד אגבריה: שאלנו את דר' סמוכה מה דעתך, מה זה.

ריאד אגבריה: הוא ככה, שלף מהבטן, לפי הרגשות שלו.

ריאד אגבריה: הוא לא הסתמך על שום מחקר מדעי אקדמי שיבוא ויגיד מה החסמים לסטודנטיות הערביות להצטרף לאוניברסיטה.

ריאד אגבריה: מישהו יכול לתת רפרנס שגוף ככה, מרצה ככה, חוקר ככה, עשה מחקר?

ריאד אגבריה: זה התוצאות, אלה ההמלצות שלו?

ריאד אגבריה: לא.

ריאד אגבריה: לוקחים מטריה, דורכים מישהו, ככה מנוהלים העניינים.

ריאד אגבריה: מה אתה חושב, מה צריך לעשות?

ריאד אגבריה: ואז מציעים זה.

ריאד אגבריה: לדעתי, הוועדה לתקצוב ותכנון והמועצה להשכלה גבוהה צריכות לממן מחקרים מקצועיים, מבוססים על ראיונות עומק, על משהו אקדמי ומעמיק ולא על תחושות בטן.

נחמה אוחיון: חבר הכנסת מלכיאור, אני צריכה להגיד כאן שאנחנו לפחות כן הסתמכנו על המחקר של דר' אבו באקיה במכללת יזרעאל.

נחמה אוחיון: יש לה גישה שלה, היא לא מחייבת את כולם, אבל---

ריאד אגבריה: את יכולה לתת את הרפרנס של המחקר?

ריאד אגבריה: אוקיי.

איסמעיל אבו סעד: תודה.

איסמעיל אבו סעד: אני מאוניברסיטת בן גוריון, פרופסור לחינוך.

איסמעיל אבו סעד: אני רוצה להתייחס למכינות בכלל וגם למכינות הנפרדות.

איסמעיל אבו סעד: אני חושב שאנחנו עושים עוול לבנות הערביות כשבתיכון הן לומדות ביחד עם הבנים והנקודה הזו בדוקה גם כן.

איסמעיל אבו סעד: כשבונים בית לא בונים אותו מהגג.

איסמעיל אבו סעד: מתחילים ביסודות.

איסמעיל אבו סעד: ביסודי ובתיכון בנים ובנות לומדים ביחד, באוניברסיטה בנים ובנות לומדים ביחד, אז אנחנו מוציאים אותם לתקופה של חודשיים לחוד.

איסמעיל אבו סעד: לדעתי זה לא בריא וזה לא טוב, ואני רוצה לדעת, הוועדה הזו שישבה, יש אנשי חינוך שחקרו את מערכת החינוך במגזר הערבי?

איסמעיל אבו סעד: אני לא שמעתי.

איסמעיל אבו סעד: אף אחד לא שאל.

איסמעיל אבו סעד: אז היום יש לנו, כל אחד יוצא באיזה שהוא מחקר ויש לנו מספיק מכינות היום ומסתמכים על זה.

איסמעיל אבו סעד: לדעתי זה עוול.

איסמעיל אבו סעד: אני ועמיתה שלי, פרופ' תמר הורוביץ, סיימנו מחקר לעומק בהשכלה גבוהה אצל נשים בדוויות, בנות בדוויות, וזה יצא בדיוק שהן רוצות להיות מעורבות, הן לא רוצות להיות נפרדות.

איסמעיל אבו סעד: זה לא טוב להן, הן אמרו את זה ממש מהמקור.

איסמעיל אבו סעד: אז אנחנו כאן, לדעתי, עושים נזק לאוכלוסייה חלשה.

איסמעיל אבו סעד: עכשיו, הבנים הם גם חלשים.

איסמעיל אבו סעד: לדעתי היום באוניברסיטת בן גוריון ואגבריה ריאד הוא יושב ראש המרכז, יש יותר בנות שלומדות באוניברסיטה לבי.

איסמעיל אבו סעד: איי, מאשר בנים.

איסמעיל אבו סעד: זה לא אומר שהמספר הוא כל כך גדול, אבל יחסית.

מיכאל מלכיאור: 60%.

איסמעיל אבו סעד: יחסית, הבנות יותר.

איסמעיל אבו סעד: אז לדעתי ההפרדה היא לא לטובת העניין.

איסמעיל אבו סעד: עכשיו, אני רוצה לחזק את מה שריאד אמר.

איסמעיל אבו סעד: אני השתתפתי בוועדה בזמנו שהוקמה בוועדה לתקצוב ותכנון ולדעתי חלק גדול מהדברים היפים שהיו שם, לא מומשו בשטח, וזה לא טוב.

איסמעיל אבו סעד: יצא דוח מאוד נחמד ויפה, עם המלצות מפורטות שצריך ללכת לפי ההמלצות.

איסמעיל אבו סעד: הנקודה של מכינות ביישובים.

איסמעיל אבו סעד: אני נגד מכינות ביישובים ואני אומר את זה כאיש חינוך.

איסמעיל אבו סעד: הייתי מנהל בית ספר, הייתי מורה, ואני חוקר את מערכת החינוך במגזר הערבי.

איסמעיל אבו סעד: החבר'ה ביישובים הערביים, חשוב להם לצאת מהכפר, יש לו הזדמנות ראשונה שהוא יוצא.

איסמעיל אבו סעד: המכינה, כשהיא מתקיימת באוניברסיטה נותנת לתלמיד, לתלמידה, הרגשה טובה.

מיכאל מלכיאור: אני שואל אותך, כי אני שומע אותך ומבין שאתה מאוד מעורב בנושא.

מיכאל מלכיאור: עובדה שיש פה כישלון גדול, עובדה שלא באים.

מיכאל מלכיאור: אז אתה אומר, לא לעשות את זה ולא לעשות ולא לעשות.

טלב אלסאנע: אז מה כן לעשות?

מיכאל מלכיאור: כי אם אתה אומר לא לבוא אליהם, כי הם רוצים.

מיכאל מלכיאור: ..

מיכאל מלכיאור: עובדה שהם לא רוצים לצאת, כי אם הם היו רוצים לצאת, הם היו באים.

איסמעיל אבו סעד: אתה צודק.

איסמעיל אבו סעד: עכשיו, צריך להקטין את הגיל.

איסמעיל אבו סעד: זו אחת הבעיות של הגיל.

מיכאל מלכיאור: את זה קבענו.

איסמעיל אבו סעד: הפסיכומטרי גם כן, לא צריך להיות 500.

איסמעיל אבו סעד: אם יש לי 500---

מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל זה גם כן, לסוגיה של פסיכומטרי, טיפלנו בזה הרבה פעמים ואנחנו---

איסמעיל אבו סעד: 500, אני אקבל אותו למחלקה של חינוך.

איסמעיל אבו סעד: תבוא לי בת או בן עם 500, אני מוכן לקבל אותם למחלקה לחינוך באוניברסיטה, עם תמיכה אקדמית.

איסמעיל אבו סעד: נקודה שלישית שהיא המחסומים שבמכינות, לדעתי חסר ידע וזה מה שסוכם בוועדה של ועדת התקצוב והתכנון.

איסמעיל אבו סעד: התת ועדה היא להגיע לאנשים.

איסמעיל אבו סעד: לא אנשים יגיעו למרכזים.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל אתה אומר עכשיו הפוך.

איסמעיל אבו סע ד: למה?

מיכאל מלכיאור: אתה אמרת שהם לא רוצים שיבואו.

נחמה אוחיון: לשווק את זה אצל האוכלוסייה.

איסמעיל אבו סעד: אין מודעות, יש הרבה אנשים שלא מכירים שיש להם את הזכות להגיע למכינה.

מיכאל מלכיאור: זה ודאי טוב.

מיכאל מלכיאור: אבל אם אתה תראה שיש כמה מאות בנות שבגלל מסלולים ייחודיים, הן יצטרפו.

מיכאל מלכיאור: .. היום לא, פרגמטית אני שואל.

מיכאל מלכיאור: זה נכון, עקרונית מה שאתה אומר זה ודאי מקובל, אבל פרגמטית, אם אתה רואה שיש מספר מאות בנות שהיו מצטרפות, שהיום לא מצטרפות, למה לא לעשות את זה?

איסמעיל אבו סעד: אבל יצטרפו.

איסמעיל אבו סעד: אם אנחנו ניגש לבנות, אני מכיר---

מיכאל מלכיאור: בת שרוצה להיות במסלול רגיל, שום דבר לא מונע ממנה.

איסמעיל אבו סעד: הבעיה שהם למדו, אדוני, למדו ביחד.

מיכאל מלכיאור: אני יודע, הכול ברור.

איסמעיל אבו סעד: הם לא רוצים את הניתוק.

מיכאל מלכיאור: אם הם לא רוצים, אז הם לא יצטרפו לזה.

מיכאל מלכיאור: אז הם יצטרפו למסלולים הרגילים.

איסמעיל אבו סעד: אבל אם אנחנו מקטינים את התנאים שהזכרתי והזכיר ריאד אגבריה, תאמין לי שיהיו לא 516, אלא יהיו, אני אומר לך בשנה הראשונה יהיו 5,000 סטודנטים.

מוחמד ברכה: בנוסף לכל מה שנאמר, זה לזכותה של המועצה להשכלה גבוהה.

מוחמד ברכה: אחד הכשלים העיקריים שמזה כבר כשמונה שנים עומד על סדר יומה סעיף שהוא מוקפא והוא הכרה אקדמית במכללה אקדמית, במכללה ערבית.

מוחמד ברכה: זה היה פותר הרבה בעיות במרכזים.

מוחמד ברכה: אני חושב, עצם העובדה שמתמהמהים בעניין הזה ומעכבים.

מוחמד ברכה: בזמן לימור לבנת היא סירבה להעלות את זה על סדר יומה של המועצה להכלה גבוהה.

מוחמד ברכה: עכשיו יש מכללה בסכנין ויש בעיבלין, ויש כוונה בנצרת.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות שאוניברסיטת בן גוריון ואוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת ירושלים ובר אילן.

מוחמד ברכה: ני חושב שהגיע הזמן, בנוסף לכל אלה, שיהיה מוסד אקדמי.

מוחמד ברכה: זה עומד על סדר יומה של הוועדה וזה אחד הכשלים העיקריים של המועצה להשכלה גבוהה.

מוחמד ברכה: הם רוצים לחפש נתיבי מילוט, דרך עידוד של מכללה קדם אקדמאית, אבל בעצם לא מקדמים את הדבר העיקרי.

מיכאל מלכיאור: זה לא סותר.

רות שפרלינג: ראש הקדם אקדמאית באוניברסיטה העברית,ביחד עם ליאת מייברג, שהיא המנהלת של המכינה.

רות שפרלינג: אנחנו כבר תשע שנים בתפקיד הזה ואנחנו יכולים להצביע על הישגים יוצאים מן הכלל לתלמידים שמגיעים למכינה, גם האוניברסיטה מכירה בזה.

רות שפרלינג: תלמידים שלנו מתקבלים לתכניות עם דרישות הקבלה הכי גבוהות.

רות שפרלינג: כל המסלולים באוניברסיטה פתוחים בפניהם.

רות שפרלינג: אנחנו לא מאמינים בלימוד בנפרד.

רות שפרלינג: אבל אנחנו כן מאמינים באוכלוסיות שצריכות הכנה ראשונית לאפשר להם את זה, אז יש לנו מסלול---

מיכאל מלכיאור: כן לאפשר בהכנה לימוד נפרד?

רות שפרלינג: אני הולכת לפרט את זה.

רות שפרלינג: המסלול הרגיל שלנו הוא מסלול של שנה עם תכניות עם מסלולים מקבילים ויש לנו גם מסלולים מצטיינים, אבל זאת התכנית של שנה.

רות שפרלינג: אוכלוסיות שבאות עם נתוני קבלה נמוכים יותר, או שצריכות תגבור בנושאים מסוימים, יש לנו סמסטר קיץ נוסף שהוא קדם מכינה .

רות שפרלינג: לאוכלוסיות כאלה, בהתאם לצרכים שלהן, כמו למשל יש לנו קבוצה של תלמידים מתכנית עתידים שהם יוצאי אתיופיה.

רות שפרלינג: אז הם מקבלים בקיץ תגבור בעברית ובאנגלית ובמתמטיקה.

רות שפרלינג: אנחנו פתחנו לפני כמה שנים, בהצלחה יוצאת מן הכלל, תכנית לתלמידים שאין להם בכלל תעודת בגרות, רק גמרו 12 שנות לימוד ומקבלים סמסטר קיץ כזה עם תגבור והכנה ואז הם מצטרפים לכל המסלולים הרגילים וההצלחה של התלמידים האלה יוצאת מן הכלל.

מיכאל מלכיאור: לכן כל כך חבל שכל כך מעט הולכים בכיוון הזה.

מיכאל מלכיאור: דווקא בגלל ההצלחה הגדולה.

רות שפרלינג: נכון, ואני חושבת שצריך לחזק את זה.

רות שפרלינג: אבל מה שאני אומרת שלמשל יש לנו בקבוצות שמגיעות בגיל צעיר, כמו התלמידים של---

טלב אלסאנע: אותה מכינה רק עם תעודת בגרות, ללא הדרישות הנוספות ששמענו של פסיכומטרי ו?

רות שפרלינג: לא, עם פסיכומטרי כן.

רות שפרלינג: הקבוצה הזאת זו קבוצה, מה שאני רוצה לפרט---

טלב אלסאנע: מה תנאי הקבלה לקבוצה הזו?

רות שפרלינג: לקבוצה הזו, תנאי הקבלה של פסיכומטרי הם גבוהים 500, אבל למכינה הרגילה זה 425.

רות שפרלינג: לתלמידים שצריכים ב-3 סמסטרים להגיע לאוניברסיטה והם מגיעים גם לרפואה ולמשפטים ולכל הפקולטות האחרות, אנחנו עשינו בדיקה של הצלחות של התלמידים ועל סמך זה הגענו למסקנה שאם ניקח תלמידים עם פחות מ-500 במשך 3 סמסטרים אנחנו לא נצליח להביא אותם להישגים האלה.

רות שפרלינג: אפשר לדון אולי להרחיב בעתיד תכניות כאלה, אבל הן צריכות להיות ארוכות יותר.

רות שפרלינג: אין הוקוס פוקוס.

טלב אלסאנע: הפסיכומטרי עצמו הוא חסם.

טלב אלסאנע: אז אתה מציב חסם למכינה שבה נכשיר, שלא לדבר על מכשולים.

טלב אלסאנע: למה צריך את הפסיכומטרי למכינה?

טלב אלסאנע: אני לא מבין.

רות שפרלינג: סליחה, התכנית של המכינה היא תכנית של שנה.

רות שפרלינג: אם אנחנו רוצים בשנה להביא את התלמידים האלה, שיסיימו בהצלחה את המכינה, להכשיר אותם ללימודים אוניברסיטאיים ושגם יתקבלו לאוניברסיטה, אם אנחנו ניקח תלמידים ויש לנו גם מקרים חריגים, אבל אם אנחנו ניקח תלמידים, הניסיון שלנו בשנים קודמות הראה שאם אנחנו ניקח תלמידים שההישגים שלהם פחותים מ-500, במשך שנה הם לא יצליחו.

טלב אלסאנע: אבל את לא נותנת צ'אנס, לא נותנת הזדמנות למי שאין לו את הציון הזה של הפסיכומטרי.

טלב אלסאנע: את חוסמת אותו מראש.

רות שפרלינג: יש מכינות שבהן נתוני הקבלה, דרישות הקבלה נמוכות יותר.

רות שפרלינג: אנחנו מכינים תלמידים לקבלה לאוניברסיטה.

רות שפרלינג: הניסיון שלנו הראה שאם התלמידים באים עם הישגים נמוכים יותר, הם לא יצליחו לסיים את המכינה ולא יתקבלו לאוניברסיטה.

רות שפרלינג: הם מבזבזים שנה.

טלב אלסאנע: צריך מכינה למכינה, מכינה שתכשיר אותו להתקבל למכינה שלכם.

טלב אלסאנע: צריך לבטל את הפסיכומטרי, להכין אותו אחרי המכינה שיעמוד בתנאי הקבלה לאוניברסיטה.

מיכאל מלכיאור: יש בעיה נוספת, דנו בזה הרבה פעמים.

מיכאל מלכיאור: בעיה נוספת שמעבר להישגים הממוצעים בפסיכומטרי במגזר הערבי שהן כמאה נקודות פחות בממוצע מהמגזר היהודי, יש ודאי מרכיב תרבותי מאוד גדול בזה, ולכן התגובה של חבר הכנסת אלסנאע, שעוד מעמידים את זה פה, במכינות, בצורה כל כך בולטת, המרכיב התרבותי, שגם ככה בעייתי בשביל הסטודנט הערבי להתקבל, הופך להיות כפול ומכופל כשאתה מציב את זה גם במכינה.

רות שפרלינג: אני רוצה לענות על זה.

רות שפרלינג: אל"ף, בקבלה לתכנית הרגילה החסם הפסיכומטרי הוא נמוך יותר, 425.

רות שפרלינג: בי"ת, יש אצלנו לגופו, יש לנו מקרים של חריגים.

רות שפרלינג: יש לנו יכולת ואפשרות לקבל תלמידים חריגים.

רות שפרלינג: הניסיון מראה שבדרך כלל אם אנחנו מקבלים תלמידים חריגים עם הישגים שהם פחות מ-500, בשנה הם לא יכולים לסיים.

טלב אלסאנע: הייתי רוצה שיושב ראש הוועדה יזמין את אותם מקרים חריגים שנדונו.

טלב אלסאנע: לדעתי רובם לא מהמגזר הערבי, רובם שירתו בצבא, חיילים, ואז נכנסים למסגרת החריג.

מיכאל מלכיאור: אתה תקבל.

רות שפרלינג: לגבי הקבוצה של למשל תלמידים יוצאי אתיופיה שהם תלמידים צעירים, שמגיעים אלינו אחרי לימודי התיכון.

רות שפרלינג: אנחנו, בנוסף לסמסטר הקיץ הזה, מצמידים אליהם חונך שעוזר להם גם בהכנת שיעורים, במשך כל השנה, וגם עוקב אחר הנעשה בקבוצה, כי בעיה נוספת היא שתלמידים צעירים, שמגיעים למסגרת מחוץ לבית, לוקח להם זמן להתארגן.

מיכאל מלכיאור: בשורה התחתונה, את רואה בחיוב את ההצעה שמציעים פה?

רות שפרלינג: לגבי הנושא שלנו, אנחנו,ף כבר אמרתי את זה, אנחנו חושבים שחשוב לעשות מכינות שהן משולבות.

רות שפרלינג: אבל אני לא רואה שום מניעה לפני המכינה, שהיא כללית, להוסיף סמסטר קיץ של הכנה שבו יהיה גם חיזוק בעברית אנגלית ומתמטיקה וגם חונך.

חנוך מרמרי: אני קצת אולי אדבר מצד אחר על אותו עניין.

חנוך מרמרי: אני היום גם בתפקידי כראש המכללה ???

חנוך מרמרי: לתקשורת חזותית.

חנוך מרמרי: זאת הרחבה של מקצועות העיצוב הגראפי ובאיזה שהוא אופן למקצועות התקשורת הרחבים יותר.

חנוך מרמרי: יש לנו 400 תלמידים במחלקה, 100 בשנה ובסוף השנה הרביעית מקבלים תואר ראשון בי-דיזיין.

חנוך מרמרי: 400 תלמידים ואף אחד היום הוא לא תלמיד מן הציבור הערבי.

חנוך מרמרי: 400 ואף אחד.

חנוך מרמרי: השיעור הוא 0.

חנוך מרמרי: בשנה שעברה היה לנו בוגר, בחור מצוין מדלית אל כרמל ובזה נגמרה הסטטיסטיקה.

חנוך מרמרי: בצלאל בכלל והמחלקה שלנו בפרט היא מחלקה שממיינת.

חנוך מרמרי: המשמעות של זה שאנחנו בערך מציעים 100 מקומות על בערך 500, 600 מועמדים בשנה.

חנוך מרמרי: והמבנה, כפי שנוכחנו, הוא שמי שמצליח להגיע ולהתקבל למחלקה, זה לא רק אנשים עם השכלה מסודרת במערכת החינוך התיכוני, אלא אנשים שעברו איזה שהיא הכשרה ספציפית בין אם בתיכון אמנויות (יש היום גם יסודי אמניות בערים הגדולות), ואנחנו קוראים לזה בעצם המשפך.

חנוך מרמרי: מי שמגיע לבית ספר יסודי של אמנויות, נניח בתל אביב, ימשיך לתיכון אמנויות ברמת השרון, בתל אביב, במקומות אחרים, יש סיכוי סביר שהוא יגיע לאחד המוסדות האלה, כמו בצלאל, נניח, שנקר חולון ויהיה לו סיכויים לעבור את סף הקבלה שזה לא רק מבחני השכלה כללית אלא איזה שהם מבחני מיומנויות.

חנוך מרמרי: הציבור הערבי, ככל שאנחנו בדקנו, לא שותף בכלל בעצם תהליך הצעת המועמדות.

חנוך מרמרי: אני עשיתי בדיקה בתוך המחלקה, בשנת 2006.

חנוך מרמרי: אני כבר יכול להגיד לכם, אחרי נתוני 2007, שהתוצאות הן לא יותר טובות, שעל 532 מועמדים היו לנו 6 מועמדים מן הציבור הערבי ואף אחד מהם לא התקבל כי לא עמד בציוני הסף.

מיכאל מלכיאור: אתם עושים משהו בנדון?

חנוך מרמרי: כתוצאה מזה, אנחנו גם חשבנו שאנחנו בכלל, ואני מדבר פה ברמת יחסי אקדמיה נקרא לה מובילה ופריפריה, חשבנו שאנחנו צריכים לנקוט במה שנקרא הרשמה אקטיבית ולא רק הרשמה פסיבית, ואנחנו חשבנו שבעיקרון נכון היה אם נפעיל שתי מכינות לפחות, אחת דרומי ואחת צפונית כך שאנשים שנניח מרוחקים לא רק מן העיסוק עצמו אלא מן ההוויה התרבותית שלו, בדרך כלל אנשים בוחרים מקצוע לפי מי שהם רואים לידם, חבר, קרוב, או מישהו אחר, כדי שהם יוכלו להתוודע בכלל לאפשרויות שמקצועות כאלה נותנים.

חנוך מרמרי: בינתיים מן הרעיון היותר גדול, דבר אחד אני מקווה הולך להתבצע בשנה הקרובה.

חנוך מרמרי: אנחנו נדברנו עם מכללת תל חי ויחד איתה אנחנו נפתח קורס הכנה של סמסטר אחד שזה קורס שהוא במימון משותף, אנחנו נגבה עליו עלויות מן הסטודנטים על פי הביקושים, והקורס הזה, בעצם אנחנו מגדירים אותו---

מיכאל מלכיאור: על פי הביקושים או על פי היכולות?

חנוך מרמרי: על פי היכולות שלנו.

חנוך מרמרי: אנחנו בעצם---

מיכאל מלכיאור: חשבתי אולי על פי היכולות של הסטודנטים.

חנוך מרמרי: אני אפילו לא בצלאל כולו, אני מחלקה בבצלאל ואני יכול לעבוד במסגרות של פחות או יותר סכום אפס.

חנוך מרמרי: ניסיתי גם לפנות לכמה גורמים שוחרי טוב מן המגזר הפרטי, לבקש עזרה במימון, עד עכשיו לא הצלחתי, אבל אנחנו מאמינים שנוכל להתחרות לפחות במוסדות או במכונים פרטיים שעושים את זה בצורה די מרושלת ולא מתאימה.

חנוך מרמרי: ההנחה היא שאם נהיה בצפון, בתל חי לדוגמה, אנחנו נהיה נגישים יותר לציבור צפוני.

חנוך מרמרי: לפי פרופיל הסטודנטים שמגיעים היום למכללת תל חי אנחנו חושבים שהגיוון הזה יכול לעזור.

חנוך מרמרי: המכינה היא מכינה של סמסטר במקצועות העיצוב הגראפי.

חנוך מרמרי: אנחנו גם מכניסים שם מקצועות מבוא למקצועות עיצוב תעשייתי.

חנוך מרמרי: תכנית הלימודים נקבעת על ידי ועדת ההוראה המחלקתית שלנו ושל המחלקה לעיצוב והמרצים הם מרצים שלנו.

חנוך מרמרי: ההנחה היא והתקווה היא שכשקורס כזה יסתיים, מי מבוגריו שירצה להגיש מועמדות למוסד כמו בצלאל, ואני לא אומר דווקא בצלאל כי זה לא ייתן לו שום מעמד, לחולון, לשנקר, לוויצ"ו חיפה, יוכל לבוא עם כלים יותר טובים ועם בסיס יותר טוב ממי שילך נניח למכללה פרטית או יבוא סתם ככה לנסות את מזלו.

יאיר סמוכה: אני רוצה להגיד, שלא תצא מפה טעות, אין תנאי קבלה למכינות הקדם אקדמאיות.

יאיר סמוכה: ויש לנו חליפה לכל תלמיד.

יאיר סמוכה: שיבוא תלמיד אחד שהיה מועמד למכינה ולא התקבל.

יאיר סמוכה: שיבוא אליי אישית, אין דבר כזה.

יאיר סמוכה: אבל צריך להבין שהמכינות לא מוכרות אשליות.

יאיר סמוכה: המכינות יודעות איזה פער הן יכולות להשלים.

יאיר סמוכה: אז אם יש לנו מכינה שמיועדות למדעים מדויקים, ברור להם שאם הם יקבלו תלמיד שההשכלה האמיתית שלו היא ו' כיתות והפסיכומטרי שלו 300, אז בשנה הם ימכרו לו אשליה.

יאיר סמוכה: אבל הוא כן יכול ללכת למכינה תלת שלבית, לעשות את השלב הראשון שם ואז לעבור למכינה האוניברסיטאית.

יאיר סמוכה: בתוך המכינה באוניברסיטה העברית יש מכינה לבוגרים שכל תלמיד מתקבל לשם וגם לשם יכולים להתקבל סטודנטים ערבים.

יאיר סמוכה: אז החוכמה היא שהמכינה יכולה להשלים את הפער הזה.

יאיר סמוכה: דבר הכי חשוב לא נאמר כאן.

יאיר סמוכה: דבר הכי חשוב לא נאמר.

יאיר סמוכה: על אף שהאנשים המכובדים אומרים שאני לא מבין ומדבר כראות עיניי.

יאיר סמוכה: יש שני מרכיבים בתמיכה לתלמיד מכינה.

יאיר סמוכה: אחד זה שכר לימוד וכאן אין בעיה, יש 93% מהסטודנטים הערבים זוכים לפטור משכר לימוד.

יאיר סמוכה: כאן כתוב 87, טעות.

יאיר סמוכה: 93% פטורים משכר לימוד.

יאיר סמוכה: אבל יש עוד דבר, יש מלגת קיום.

יאיר סמוכה: מלגת הקיום הזאת ניתנת על ידי משרד הביטחון למי ששירת בצבא, או עשה שירות לאומי.

יאיר סמוכה: שתי הקטגוריות האלה, אם הם עומדים בקריטריונים של פטור מלא משכר לימוד, הם זכאים גם למלגת קיום.

יאיר סמוכה: מי שלא עושה שירות לאומי, או לא משרת בצבא, לא זכאי למלגת הקיום, ולכן יש הרבה מאוד סטודנטים ערבים שאמנם פטורים משכר הלימוד, אבל הבית לא תומך בהם ולכן הם לא יכולים להתקיים.

יאיר סמוכה: אם הם היו עושים שירות לאומי ומקבלים מלגת קיום, האחוז שלהם היה עולה, ולא כל הדברים הבנאליים האחרים.

מיכאל מלכיאור: טוב, זה גם טיעון חזק.

אודי כהן: רק שני דברים להדגשה בעקבות הדברים שנאמרו כאן.

אודי כהן: על ההצעה הזאת של לייחד מסלול ייעודי לנשים צעירות ערביות – אקדמית, חתומים אוניברסיטת חיפה ומכללת עמק יזרעאל ואת המחקר הובילו דר' חאלה אבו באקר חוולת, דר' שרה סלוצקי לזר ודר' פייסל עזאיזה והמסמכים והנתונים נמצאים כאן.

אודי כהן: הם תקפו את הנושא דווקא מתוך הפריזמה של מגדר ובדיקת מעמדה של האישה הערבייה והגיעו למסקנה שכן כדאי לייחד, שוב לא מסלול נפרד לכל הלימודים האקדמאיים, אלא לפסק זמן קצר ומוגדר של 3 או 4 חודשים, כדי לענות על הצרכים המאוד ספציפיים.

אודי כהן: נקודה שאפשר רק להעלות, אני לא יודע אם כרגע לדיון.

אודי כהן: עוד דבר שהם עלו, שחלק מהסטודנטים הערביים לא מגיע למכינות, בגלל שהם חושבים שזה לא מכובד וזה סטיגמה, שתסמן שהם חלשים ושהם צריכים עזרה גם הלאה בהמשך.

אודי כהן: זה נתון שלא התייחסנו אליו כאן בדפים, אבל זה נתון שנתתי מקודם את מי שעמד מאחורי המחקר, בבדיקות שהם עשו, זה עוד נתון שעלה, ואולי כדאי לתת עליו את הדעת.

ריאד אגבריה: אני חושב שהפסיכומטרי הוא מחסום עיקרי ואני אתן דוגמה.

ריאד אגבריה: יותר מ-20 בנות בדוויות שאני מכיר אותן, קיבלו 400 בפסיכומטרי וקיבלנו אותן באוניברסיטה, עם תמיכה אקדמית.

ריאד אגבריה: אחת מהן עושה עכשיו דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית.

ריאד אגבריה: עובדה קיימת.

ריאד אגבריה: אפילו מישהי סיימה רפואה ב-540.

מיכאל מלכיאור: אני התייחסתי לזה.

מיכאל מלכיאור: אין לי שום ספק שבפסיכומטרי היום יש מרכיב תרבותי גדול והמועצה להשכלה גבוהה היתה צריכה הרבה יותר לעסוק בזה כדי לשנות.

יצחק קרווני: לפני שלוש שנים קיבלנו 312,000 שקל.

יצחק קרווני: קיבלנו כסף.

יצחק קרווני: קיבלנו מהמועצה להשכלה גבוהה כסף, עוד בלי שנעשה כלום, כאשר התבקשנו לפתוח מכינה.

יצחק קרווני: אני מבר אילן, אמרנו 'אין בעיה, פותחים מכינה'.

יצחק קרווני: אני רוצה להגיד, אני בלב המדינה, הזמנתי את כל האנשים מרמלה, מלוד, מכפר קאסם.

יצחק קרווני: תסלחו לי שאני לא זוכר את כל הכפרים.

יצחק קרווני: באו אנשים, היה נחמד, הגיעו 2 תלמידים.

יצחק קרווני: אני גם היום פתוח, כל שנה אותו דבר, אין לי בעיה.

יצחק קרווני: תביאו תלמידים.

יצחק קרווני: עכשיו אתם אומרים, בצדק, איך מגיעים אליהם.

יצחק קרווני: אני פונה לאנשים שלכם, בערים, במועצות המקומיות, אנשי החינוך---

מיכאל מלכיאור: במקום הזה אין 'שלכם'.

יצחק קרווני: סליחה, שלנו.

יצחק קרווני: זו לא הכוונה.

יצחק קרווני: הכוונה שאנשים שאמורים לתת את המענה.

יצחק קרווני: אני, יחד איתכם, יגידו לי היום, 'תבוא לסכנין', או 'תבוא לכפר קאסם', תיתן הרצאה מה היא מכינה.

יצחק קרווני: אני מוכן גם בשביל עשרה אנשים לבוא.

יצחק קרווני: אני רוצה לומר עוד משהו.

יצחק קרווני: מאחר ואוניברסיטת בר אילן, אני מנסה להקיש לגבי האוכלוסייה החרדית.

יצחק קרווני: דיברו פה על הפסיכומטרי, על כל הדברים האלה.

יצחק קרווני: במכינות של האוכלוסייה החרדית, אנחנו עושים קדם מכינה, נותנים להם את הממד.

יצחק קרווני: ממד, מי שלא מכיר, זה חלק של פסיכומטרי, קצת יותר קל.

מיכאל מלכיאור: ממד זה תמיד חשוב לתת.

יצחק קרווני: לא היתה לי שום כוונה פוליטית.

יצחק קרווני: אז אני אומר, ניתן לפתור את הבעיות האלה.

יצחק קרווני: חברים, אני כמנהל מכינה, כשישבתי עם אנשי החינוך, תנו לנו את האנשים.

יצחק קרווני: תגידו אתם מה אתם רוצים שנעשה.

יצחק קרווני: האגודה לקידום החינוך נתנה לי את כל הסמכות, שיגיעו התלמידים, תעשה מה שאתה רוצה, תביא אותם.

טלב אלסאנע: מה שעשית עם החרדים, היית מוכן לעשות עם הסטודנטים הערבים?

יצחק קרווני: שום סיבה שלא, למה לא?

יצחק קרווני: בשמחה.

טלב אלסאנע: עד היום ניסית לעשות את זה?

יצחק קרווני: באו אליי האנשים שאחראים במועצות, מנהלי בתי ספר תיכון.

יצחק קרווני: אמרתי 'יש לך 20 תלמיד?

יצחק קרווני: תגיד לי, אני בא אליך לכפר'.

יצחק קרווני: הצלחתי להוציא 3 תלמידים.

יצחק קרווני: שאלתי את האנשים, 'אתם אומרים שבאים מאות.

יצחק קרווני: איפה הם?

יצחק קרווני: תנו לי אותם'.

יצחק קרווני: אני גם היום מוכן לפתוח, לקראת ה-14 לאוקטובר.

יצחק קרווני: תביאו את התלמידים.

יצחק קרווני: אני במרכז, אין בעיה.

פאטמה קאסם: אני דר' במחלקה למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן גוריון.

פאטמה קאסם: בשנת 2003-2002 אני ביליתי שנתיים בבית ספר מנדל, למנהיגות חינוכית, והפרויקט שכתבתי זה הצורך להקמת מכללה אקדמית לנשים ערביות, ששפת הלימוד תהיה דו לשונית, בישראל.

פאטמה קאסם: לענייננו, לעניין הדיון, אני רוצה להגיד לך, פרופ' רות, שבאוניברסיטת בן גוריון, תלמידה בדווית היתה פיוניר וסיימה את לימודי הרפואה שלה ועכשיו לומדת גניקולוגיה בזכות תכנית של דר' אגבריה והיא עכשיו מתמחה בגניקולוגיה.

פאטמה קאסם: זאת אומרת סיימה 5-6 שנים, אז הפרמטר של הפסיכומטרי הוא באמת חסם.

פאטמה קאסם: אבל אני רוצה לחזק את הגישה הזאת שלך בצורך של להקים מכינה קדם אקדמית, לא של סמסטר, אלא גם סמסטר וגם שנה, למה?

פאטמה קאסם: כי הבעיה של הנשים הערביות זה לא רק להגיע לאוניברסיטה, אלא להגיע לאוניברסיטה לנושאים יוקרתיים.

פאטמה קאסם: הם כמעט ולא קיימות בהנדסה, לא קיימות במדעי הרפואה, הן לא קיימות במדעי המחשב ונושאים שמבטיחים להם חיים יותר טובים בחברה.

פאטמה קאסם: הרי, תסתכלי, יש מכללת סכנין ויש באקה אל גרביה ויש עמק יזרעאל ויש בר אילן וכולן הולכות לחינוך.

פאטמה קאסם: חוזרות לכפר, איזה שינוי הן מצליחות להוביל?

מיכאל מלכיאור: אפשר להוביל שינוי גם בחינוך.

פאטמה קאסם: אני במקור אשת חינוך ואני חושבת ש---

מיכאל מלכיאור: בסדר, אם היית בישיבה הקודמת, היית שומעת שעכשיו המורים בכלל ירוויחו משהו-משהו.

פאטמה קאסם: זה לא מספיק לתת סמסטר, זאת אשליה.

פאטמה קאסם: עדיין, אני נגד פסיכומטרי, עדיין אני חושבת שפסיכומטרי הוא חסם מאוד מאוד חזק.

פאטמה קאסם: עדיין אני בעד אפליה מתקנת ולאפשר לנשים להיכנס להנדסה ולרפואה ולכל המקצועות האלה וכן לתת להם את ההזדמנות להוכיח את עצמן.

מיכאל מלכיאור: אבל אף אחד לא אומר שפה יגבילו את התכניות השונות.

מיכאל מלכיאור: את אומרת כאילו שמישהו אמר משהו אחר.

פאטמה קאסם: אבל תכנית ייעודית---

מיכאל מלכיאור: לא, רוצים להוסיף, מעבר לתכניות של השנה שיש, רוצים להוסיף עוד מסלול.

פאטמה קאסם: נכון, כי אנגלית למשל חסם אחד, אני מכירה כמה סטודנטיות שהצליחו לסיים את הלימודים האקדמיים שלהם ולא הצליחו להתגבר על האנגלית.

מיכאל מלכיאור: כי זו שפה שלישית.

רונית תירוש: מאחר ולא הייתי בתחילת הדיון, ייתכן וזה עלה ובכל זאת, רציתי לספר על ניסיון שעשינו בזמנו, כשניהלתי את מערכת החינוך של העיר תל אביב, בבית ספר מקיף י"ב ביפו, אנחנו הכנסנו את השיטה של מכינה כבר לבית הספר התיכון.

רונית תירוש: כלומר, כבר בכיתה י', התלמידות נותבו למה שנקרא כיתה עיונית, אקדמית, ואת אמרת, בצדק, שסמסטר אחד לא מספיק.

רונית תירוש: כבר שם הגיעו לשם הבנות שממילא רצו להגיע לאקדמיה, בין אם זה להוראה או למשהו אחר, וכל שיטת ההוראה לוותה על ידי, במקרה הזה זה היה מכללת לווינסקי, כאשר הם יצאו יום בשבוע למכללה ובימים האחרים המרצות מהמכללה הגיעו אליהן לבית הספר ובעצם כבר היה להן שלוש שנים של הוראה בשיטה אחרת.

רונית תירוש: פה מוזכר, הביאו לידיי מעמק יזרעאל שיטות של תרגול חשיבה אקדמית, כתיבה אקדמית, הדרכה ביבליוגרפית וכולי וכולי.

רונית תירוש: כל הדברים הללו ניתנו להם במשך שלוש שנים כשההכוונה היתה לאקדמיה והם לא נזקקו כתוצאה מכך למכינה.

רונית תירוש: אלה ילדות עם המוטיבציה המתאימה וגם לא היתה להם בעיה של פסיכומטרי, גם אם דרשו מהם את זה, ואני חושבת שזו שיטה נכונה יותר ואם יש כסף למגמה, הייתי מציעה לפחות כניסוי, לעשות את זה.

רונית תירוש: אנחנו, מכספי תכנית החומש שהיתה במשרד החינוך, לקחנו את הכספים והעברנו.

רונית תירוש: שיטה שהיא הוכתרה בהצלחה רבה מאוד והבנות הללו נקלטו באקדמיה.

רונית תירוש: אני מאוד ממליצה את השיטה של מכינה להביא לתוך בית הספר עצמו.

רונית תירוש: אגב, זה אולי בעלויות אפילו מוזלות יותר מאשר במכינה שהיא לעתים גם קצרה מדי.

אברהים אבו שינדי: זה עדיין הולך וזה הורחב לעוד כיתות והולכים בתחומים שונים, גם פסיכולוגיה, גם מדעים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה, ברשותכם, לסכם.

מיכאל מלכיאור: מה שראינו פה, על אף האווירה הטובה שהיתה בישיבה, ראינו פה בעצם כישלון, כישלון של כולנו.

מיכאל מלכיאור: לא הצלחנו להביא לגידול ודאי לא גידול משמעותי, של סטודנטים ערבים גם לא במסלול הקדם אקדמי בשנים האחרונות.

מיכאל מלכיאור: להיפך, ראינו פה, לפי הנתונים שקיבלנו, שהמסלול הזה עוד הרבה פחות באים מאלו שבאים באופן רגיל ומלא לאוניברסיטה, וודאי וודאי שאנחנו רחוקים מאוד מהיעד ראשוני של 25% מהסטודנטים, גם באוניברסיטאות, יהיו סטודנטים ערבים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רחוקים מזה מאוד.

מיכאל מלכיאור: אז יחד עם זה, אני חושב שיש מקום (אני אומר את זה גם למועצה להשכלה גבוהה ולוועדה לתכנון ותקצוב והאגודה, וכל מי שעושה עבודת קודש), בואו תלמדו גם מהכיסים של הצלחות שהיו.

מיכאל מלכיאור: היו פה כמה וכמה סיפורים של הצלחה, יש המסלול בבן גוריון ומסלולים נוספים שהיו של הצלחה, מה שסיפרה חברת הכנסת רונית תירוש.

מיכאל מלכיאור: צריך פה לפתח את הדימיון ולנתח הרבה יורת לעומק מה מצליח, כדי להגביר בצורה ניכרת את מספר הסטודנטים באוניברסיטאות, במכלול הלימודים באוניברסיטאות, גם הדברים שמביאים גם לשכר ודברים נוספים שאנחנו זקוקים להם במערכת.

מיכאל מלכיאור: צריך פה לפתח, להשקיע.

מיכאל מלכיאור: זו השקעה כדאית.

מיכאל מלכיאור: כשהיינו במועצה להשכלה גבוהה למדנו, הפוטנציאל של ההרחבה של ההשכלה הגבוהה, בשל שינוי פני החברה הישראלית, הפוטנציאל הזה נמצא בעיקר במגזר הערבי ואנחנו פשוט מפספסים בגדול.

מיכאל מלכיאור: לא רק חוטאים כלפי אי מיצוי פוטנציאל של כל אחד ואחד, אבל גם לגבי החברה הכללית וההשכלה בחברה והכלכלה בחברה והרווחה בחברה, וכל ההשלכה שיש מהדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו, כוועדה, נעודד ונלחץ ונצעק ונתחנן בפני כל הגורמים שיפתחו את הדמיון, כדי לממש את הפוטנציאל הזה.

מיכאל מלכיאור: בזה אני כולל גם החלטה שאנחנו בהחלט מחייבים להרחיב גם על מסלולים שהם מגדריים בתקופה מאוד מוגבלת.

מיכאל מלכיאור: אם זה אכן דבר שמביא למאות סטודנטיות נוספות לאקדמיה, אז מה טוב.

מיכאל מלכיאור: אפשר לעשות את זה וצריך לעשות את זה ואנחנו מעודדים להגיע הרבה יותר לסטודנט הבודד, לפוטנציאל, איפה שהוא נמצא, בתיכונים שהוא נמצא, שיידעו על המכלול, שתהיה הסברה הרבה יותר רחבה, שיידעו על כל התכניות שיש, כדי לקדם אותם.

מיכאל מלכיאור: תנצלו גם את המכללות המוצלחות הקיימות היום.

מיכאל מלכיאור: שמענו גם על סכנין ועל עוד מקומות.

מיכאל מלכיאור: יש פוטנציאל אדיר שם, אפשר להרחיב בצורה ניכרת ממה שיש היום.

מיכאל מלכיאור: יש להם את המקום, יש להם את המרצים, יש להם את הרמה האקדמית להתקדם.

מיכאל מלכיאור: זו הבשורה הכללית מהישיבה הזאת, אני מקווה שזה מקובל על חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: לגבי הגיל, אנחנו קיבלנו כבר בסיפוק את ההבטחה שהגיל לא יהיה מחסום, ולא ערער ולא זה.

מיכאל מלכיאור: תלמידים יוכלו מיד אחרי שהם מסיימים בית ספר, מקבלים את הציוני בגרות, מיד יוכלו להגיש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נשתמש בגיל.

מיכאל מלכיאור: הרי בעבר זה ללא ספק היה, והשימוש בגיל כדי שלא יוכלו ערבים להיכנס למערכת, וגם בנושא של מלגת הקיום, אני חושב שראוי לדון בזה מחדש, כדי שהמחסום הכלכלי הזה לא יהיה מחסום בפני סטודנטים ערבים.

מיכאל מלכיאור: ואני רוצה גם להוסיף על הנושא של הפסיכומטרי, אנחנו לא גמרנו עם זה.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהמועצה להשכלה גבוהה לא גמרה את זה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאבדים המון צעירים מוצלחים בגלל המחסום הפסיכומטרי.

מיכאל מלכיאור: לא יעזור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: צריכים להכיר בכך, יש מחסומים תרבותיים, יש את הנושא של שפה שלישית, האנגלית כשפה שלישית, ואנחנו רואים שאיפה שעשו יוצאים מן הכלל ואפשרו לסטודנטים עם פסיכומטרי יותר נמוך, אז הצליחו מאוד בלימודים.

מיכאל מלכיאור: אין לזה כמעט קשר בכלל וחייבים לטפל בזה בצורה רצינית ומסודרת.

מיכאל מלכיאור: אבל על זה נעשה ישיבות נפרדות.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם על השתתפות טובה בישיבה הזו.