ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 268, 2007-08-28 09:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב לכולם.

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב לשרה, למנהל הכללי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ערב פתיחת שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: בדרך כלל זה דבר גדול וחגיגי שנכנסים לשנת הלימודים ואני מקווה שכך גם יהיה השנה, שכל תלמידי ישראל, ואני מאמין שזה באמת כל תלמידי ישראל, ביום ראשון ייכנסו לכיתות ויתחילו להרביץ לימודים, תורה, איך שנקרא לזה.

מיכאל מלכיאור: באופן טבעי, אנחנו בוועדת החינוך עושים ישיבה שהיא גם ישיבה חגיגית, אבל גם ניכנס לתוך עומק השאלות והאתגרים, הבעיות שעדיין פתוחות, לקראת שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע את השרה, את המנהל הכללי, ויש כבר הרבה מאוד שביקשו לשאול שאלות.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מהשרה, בפתיחה, גם להתייחס לתקציב של השנה הקרובה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כבר דנו בזה במספר הזדמנויות בוועדה.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה מאוד תקציבים שאנחנו מאוד מודאגים מקיצוצם.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה שאנחנו מברכים על הרפורמות והשינויים בנושא של שכר המורים, מקווים גם שהעניין יסתדר עם ארגון המורים ואנחנו מאוד מברכים על כך שיבנו הרבה כיתות, אבל כל יום אנחנו מתבשרים על תקציב כזה ותקציב אחר של תקציב הפעילויות שמקצצים אותם, כשאנחנו חושבים שזה לא נכון לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד שרק אתמול, באחת מהישיבות של הוועדה, דנו בנושא שהוא מבחינה תקציבית ודאי נושא קטן, שיעורי שחייה.

מיכאל מלכיאור: מתברר שהתקציב היום הוא חצי ממה שהיה לפני עשר שנים, על אף שמספר הילדים גדל וההבנה שצריכים לתת שיעורי שחייה, וכל שבוע לצערנו אנחנו שומעים על ילד שטובע בים ונהרג שבגלל שהוא לא קיבל שיעורי שחייה.

מיכאל מלכיאור: ככה, נושא אחרי נושא.

מיכאל מלכיאור: אני יכול פה להעלות עשרות נושאים שטיפלנו בהם, רק בשבועות הללו, שמתקצצים עד כדי חיסול והיינו מאוד רוצים לקבל תמונה כללית איך אתם רואים את התקציב עכשיו, בשנה הקרובה, גם כדי לדעת, מבחינתנו, איך להיאבק בחודשים הקרובים שהם חודשי מאבק על התקציב.

מיכאל מלכיאור: אני לא ארחיב כי יש המון המון שאלות והערות של חברי הכנסת ואורחים חשובים אחרים.

מיכאל מלכיאור: יש לנו פה את השלטון המקומי, יש לנו ארגוני המורים, ואנחנו כמובן נרצה לשמוע את כולם.

מיכאל מלכיאור: אז בבקשה, כבוד השרה.

יולי תמיר: בוקר טוב.

יולי תמיר: אני שמחה על קיום הישיבה הזו, כי אנחנו באמת מתקרבים לישורת האחרונה, לקראת פתיחת שנת הלימודים.

יולי תמיר: כפי שכולכם יודעים, אנחנו פותחים את השנה הזו עם בשורה גדולה באמת לחינוך בישראל.

יולי תמיר: במסגרת הרפורמה שנחתמה, יחד עם ההסתדרות המורים.

יולי תמיר: אני רוצה להודות בהזדמנות זו קודם כל למנהל הכללי של המשרד שעשה עבודה יוצאת מן הכלל במהלך הדיונים על הרפורמה, ליוסי וסרמן, שהיה שותף ומנהיג אמיתי והצליח להוביל את המהלך, ולאנשי האוצר, שלא נמצאים פה.

יולי תמיר: נדמה לי שהיתה תחושה פעם ראשונה, בגיבוי של ראש הממשלה, שיש עשייה משולבת, מתואמת, שהובילה לכך שתקציב החינוך השנה יגדל בסכום של למעלה ממיליארד וחצי שקלים שמוקדש כולו להעלאת שכר המורים.

יולי תמיר: הרבה שנים הוועדה הזאת ישבה והלינה שכר נמוך למורים, עד כדי ביזיון, ואנחנו השנה מתקנים את המעוות.

יולי תמיר: במהלך חמש השנים הבאות, כל המורים ייכנסו לרפורמה ונראה שינוי מאוד מהותי בשכר המורים וביכולת שלנו להביא לכך שתהליך הכשרת המורים יהיה תהליך מקצועי וראוי.

יולי תמיר: במהלך הרפורמה אנחנו גם עשינו מהלך מאוד משמעותי של הגדרה של תפקידי המנהל, של העצמת המנהלים, הקמת בית ספר למנהיגות חינוכית.

יולי תמיר: כל זה, יחד עם שותפינו בהסתדרות המורים ואני חושבת שהמהלך הזה נותן את אותותיו.

יולי תמיר: אנחנו נמצא את עצמנו בשנים הקרובות במערכת חינוך שהולכת ומשתפרת.

יולי תמיר: לצערי, ארגון המורים העל-יסודיים לא נכנס לאותה מסגרת של ההסכם עד כה.

יולי תמיר: אתמול התקבלה החלטה של בית המשפט שלא מאפשרת להם לשבות ולכן שנת הלימודים בכל מוסדות החינוך תיפתח כסדרה.

יולי תמיר: קיבלנו עוד מספר ימים של חסד.

יולי תמיר: אני מקווה שבמהלכם אנחנו נקיים את הדיונים ונצא יחד לשנת לימודים, לא בצו בית משפט, אלא בהסכמה, כפי שראוי היה שיהיה, לעניות דעתי.

יולי תמיר: אני רוצה לציין שהשנה הפעם היתה לנו עבודה משותפת טובה מאוד עם השלטון המקומי והגענו, למרות הקשיים ולמרות המצוקות, להסכמות מהותיות לגבי פתיחת השנה.

יולי תמיר: החודשים האחרונים היו מירוץ של פתרון בעיות כאלה ואחרות.

יולי תמיר: עדיין נותרו מספר בעיות.

יולי תמיר: אנחנו נמצאים בהידברות מאוד אינטנסיבית עם החינוך החרדי.

יולי תמיר: יש כמה בעיות שלא נפתרו, חלקן בגלל קשיים משפטיים שעדיין מלווים אותנו לאורך כל הדרך.

יולי תמיר: גם המנהל הכללי וגם אני נמצאים בפגישות יומיות בנושא הזה, ואנחנו מקווים מאוד לפתור את הנושא עד סוף השבוע, כדי ששנת הלימודים במגזר החרדי תיפתח כסדרה.

יולי תמיר: עשינו מהלך מרחיק לכת בנושא רישיונות, אני מקווה שלא יהיה השנה עיכוב ברישיונות ואני מקווה שגם בחינוך החרדי תהיה תחושה שיש מענה למה שאנחנו יכולים לתת מענה כיום, וגם תכנון לפתרון בעיות ייחודיות במשותף.

יולי תמיר: עדיין ישנה בעיה במגזר הערבי.

יולי תמיר: אנחנו פוגשים את כל ראשי המגזר הערבי.

יולי תמיר: עם המגזר הדרוזי ישבנו אמש וסגרנו את פתיחת השנה.

יולי תמיר: גם שם המצוקות הן רבות שנים ומתמשכות.

יולי תמיר: יש בקשות שאנחנו נשקול אותן.

יולי תמיר: אנחנו ננסה להגיע למצב, עוד הפעם, שלמרות הפערים הגדולים שנפערו בין החינוך היהודי ושאר המגזרים, גם אלה שנמצאים בתחושה של קיפוח, יידעו שאנחנו עושים כמיטב יכולתנו לצמצם את הפערים ולפעול ביחד לשיפור מערכת החינוך.

יולי תמיר: השנה הזאת תאופיין לא רק בשינוי של הסדרי עבודה ושכר, ובעיניי, אופק חדש זה לא רק הסכם שכר, זה הסכם שמוביל אותנו לחשיבה אחרת, על תפקידו ומעמדו של המורה והמנהל, אלא גם האופק הפדגוגי.

יולי תמיר: יושבת פה פרופ' ענת זוהר שמובילה את המהלך הפדגוגי של המשרד.

יולי תמיר: יהיה מהלך של חיזוק לימודי האזרחות, שכבר יצא לדרך.

יולי תמיר: השנה, בפעם הראשונה, אנחנו נלמד אזרחות ברצף ונגיש את כל התלמידים לשתי יחידות בגרות באזרחות.

יולי תמיר: יחידה אחת, הכוללת גם מעורבות חברתית.

יולי תמיר: אנחנו הולכים ומרחיבים את הנושא של תעודת בגרות חברתית.

יולי תמיר: יושבת פה לאה רוזנברג שמטפלת בנושא, ואנחנו שמים דגש רב השנה לא רק על הישגים בלימודים, אלא גם על נושאים ערכיים של מחויבות למדינה, לחברה ולקהילה.

יולי תמיר: אני חושבת שזה חלק מתפקידנו ואנחנו אמורים לטפח את הנושאים הללו, כדי ליצור בחברה הישראלית, אולי לחדש בחברה הישראלית, תחושה של מעורבות ומחויבות שהתפוגגה בשנים האחרונות.

יולי תמיר: אנחנו נהיה השנה מאוד קשובים ונעשה מבצע רחב היקף בנושא האלימות בבתי הספר.

יולי תמיר: יחד עם המשטרה, ויחד עם גורמים אחרים, נצא מהיום במהלך שנועד לאפשר לתלמידים להיות בסביבה בטוחה.

יולי תמיר: התחלנו בכך בשנה שעברה, אנחנו השנה מרחיבים מאוד את המבצע ואני מקווה שזה יתרום לאווירה חינוכית הרבה יותר נעימה.

יולי תמיר: נדמה לי שאחד הנושאים שמעלים המורים, כאשר שואלים אותם על קשיים בהוראה בבתי הספר, הנושא של אלימות והנושא של חוסר כבוד לבית הספר כמוסד ולמורה, כאדם וכבעל תפקיד, עולה כדבר מאוד מרכזי, ואנחנו ערוכים לטפל בנושא הזה במלוא הרצינות ובמלוא האחריות.

יולי תמיר: לגבי התקציב.

יולי תמיר: כאמור, התקציב יגדל באופן מהותי, אבל יש לגידול הזה מחיר וצריך להסביר את זה כאן, כי מפעם לפעם אנחנו מקבלים החלטות של ועדת חינוך שאם הייתי צוברת את כולן היינו מגיעים לסכומים מאוד מאוד גדולים.

מיכאל מלכיאור: ובצדק.

יולי תמיר: החיבור שלי תמיד נכון, אני לא בטוחה שה'בצדק' מתייחס למהות ההחלטות ואני אומר לכם למה, ואולי זה גם ההבדל בין שר לבין ועדה.

יולי תמיר: ועדה יכולה להלין על כל דבר ולצבור הלנות עד אין קץ; שחייה, אמנות, תרבות, ריקוד, שירות לאומי, מכינות קדם צבאיות, מתנ"סים.

יולי תמיר: אני יכולה למנות את כולם.

יולי תמיר: אני, דרך אגב, יודעת את כולם ובכמה ירד הסכום בכל אחד מהם.

יולי תמיר: אני, כשרה, הייתי צריכה לקבל החלטה וקיבלתי אותה ואני עומדת מאחוריה באופן מלא ומוחלט.

יולי תמיר: כאשר נשאלתי השנה, בראשית השנה, מה היעד שלי כשרה, והיה לי ברור שאני לא יכולה להציג עשרה יעדים, למרות שאנחנו רוצים לקדם מספר רב של נושאים, בהתייעצות גם עם המשרד וגם עם כל, אני חושבת, אנשי החינוך, ובמיוחד עם המנהל הכללי, אנחנו קיבלנו החלטה להדגיש שני דברים שמאוד מעיקים על המערכת.

יולי תמיר: בנייה, חתמנו על הסכם לבניית 8,000 כיתות.

יולי תמיר: וחשוב מכך, עניין שכר המורים.

יולי תמיר: והיה לי ברור לחלוטין שכשאני מחליטה ללכת למהלך שמעלה את שכר המורים ומוסיף 6 מיליארד שקלים, אני אצטרך לוותר במקומות אחרים.

יולי תמיר: שוב, אני אומרת זאת, חובתי כשרה ואני לא בורחת ממנה, גם להחליט מאיפה לוקחים.

יולי תמיר: ולכן אנחנו נאלצים לשלם במקומות אחרים ובעיניי ההחלטה לתת דגש על דבר אחד גדול...

יולי תמיר: דרך אגב, מעולם לא היתה תוספת תקציבית כל כך גדולה וממוקדת במשרד החינוך.

יולי תמיר: מיום שבאתי למשרד, אחת התחושות הקשות שלי היתה שמשרד החינוך עושה הרבה דברים, מאוד פרושים, ולכן אף פעם אין מסה קריטית של שינוי.

יולי תמיר: אפשר לפזר את התקציב דק ורחב ואפשר לפרוש אותו עבה וממוקד.

יולי תמיר: השנה ובשנה הבאה פרשנו עבה וממוקד, לטובת המורים.

יולי תמיר: אני מאמינה באמונה מלאה שללא מורים טובים, כל מערכת החינוך שווה כקליפת השום.

יולי תמיר: אין דבר שמחליף את המורה הטוב בכיתה.

יולי תמיר: מורה טוב יכול להוביל מערכת, גם אם יש לה קשיים.

יולי תמיר: מורה חלש לא יכול להוביל מערכת, גם אם יש לו הרבה מאוד כלים שעוטפים אותו.

יולי תמיר: אנחנו, אכן, בסעיף הפעילויות של המשרד, נאלצנו להוריד תקציבים, וגם בשנה הבאה כך יהיה.

יולי תמיר: כל גורם שבא בפני ועדת החינוך, בא כבן יחיד ולכן הוא אומר כמה מר גורלו וכל אחד בטוח שקיפחו דווקא אותו.

יולי תמיר: לצערי, אני צריכה לומר, הקיפוח הוא שווה לכולם.

יולי תמיר: אין לנו ברירה אלא להתייעל במקומות מסוימים.

יולי תמיר: אנחנו עושים את זה באופן לגמרי נייטרלי, כדי ליצור מצב שאנחנו מסוגלים לשאת על כתפינו את הרפורמה הגדולה.

יולי תמיר: אני מאמינה שכשהרפורמה תצא לדרך ותהיה הרבה יותר בשלה ונראה את השינויים שהיא תביא, אולי נוכל להפנות את תשומת לבנו גם ליעדים אחרים.

יולי תמיר: מתוך המצוקה התקציבית שאנחנו נמצאים בה, הקמתי צוות, בראשות יורם גבאי, יחד עם משרד האוצר, ואנחנו בודקים את התקציב על כל פרטיו.

יולי תמיר: מי שמכיר את תקציב המשרד, יש פה מעל 800 תקנות.

יולי תמיר: אנחנו שואפים למטה אל ה-800, אבל גם זה לא ממש תקציב שקל לעסוק בו, כי אנחנו רוצים לדעת שבשעה שאנחנו דורשים עוד תקציבים, אנחנו מייעלים ופועלים נכון מבחינת תקציב המשרד.

יולי תמיר: הצוות הזה יתחיל את עבודתו מיד עם פתיחת שנת הלימודים ואני חושבת שכשנדע את מסקנותיו כמובן נביא אותם גם כאן לוועדה, נדע בדיוק איפה ואם יש עודפים.

יולי תמיר: אני לא ראיתי אותם, אבל כל פעם שבאים אלינו בתלונות, אני אומרת, 'תצביעו לי על מקור העודף', כי נוכל אז לעשות הסטת משאבים.

יולי תמיר: לא ראיתי הצבעה רלוונטית כזו, אבל אני חושבת שאנחנו פתוחים ושקופים ומוכנים לבדוק את העניין לעומק, ובמידה שלא נראה עודפים, יכול להיות שנגלה גם חוסרים.

יולי תמיר: אני כבר יודעת, פחות או יותר, איזה מקומות החוסר הגדול ביותר נמצא וננסה למקד את העשייה שלנו באותם מקומות כדי להשלים את החוסרים.

יולי תמיר: מלה אחת של בקשה לוועדה.

יולי תמיר: אם אכן אנחנו הולכים למהלך שבו הוועדה תעמוד על מספר נושאים בתקציב, להוספות, נדמה לי ששני המקומות הכואבים ביותר שנאלצנו בקושי רב להשלים את התקציב בהם, אבל עדיין רב החסר על הקיים, הם עניין הרווחה החינוכית ושיקום שכונות.

יולי תמיר: אמנם השלמנו את מה שהיה לשווה ערך לשנה הקודמת, אבל יש לציין שבמקום הזה באמת יש מצוקה, כי בשנים 2003-2000 קוצץ שם למעלה מ-50% עד 60% מהתקציב, ואם היה כוח להתלכד על נושא אחד, ושמה, אדוני יושב ראש הוועדה, ב-25 מיליון, 30 מיליון שקלים, אנחנו יכולים לעשות מהלך מאוד מרחיק לכת, ושם החוסר שלי אישית הכי כואב, כי הוא מתחלק באמת על מקומות הכי כואבים במערכת החינוך הישראלית.

יולי תמיר: אלה הדברים.

יולי תמיר: אני מבקשת מהמנהל הכללי להציג את המצגת שגם הצגנו בממשלה וקיבלנו את ברכתה ואני מקווה שאנחנו נצא לשנת לימודים שקטה.

יולי תמיר: רציתי להוסיף דבר אחד, שאמרתי שעיקר הבעיה שלנו היא בכנסת.

יולי תמיר: בעודנו פועלים באמת לילות כימים, לפתוח את השנה, העיכוב המרכזי הוא בוועדת כספים.

יולי תמיר: יושב ראש ועדת הכספים מעכב את ההעברות התקציביות של משרד החינוך.

יולי תמיר: אם גם השבוע לא תעבור ההעברה התקציבית של משרד החינוך, שהיא חיונית לפתיחת השנה, לא תיפתח שנת הלימודים, למרות שהכול ערוך ומוכן.

זבולון אורלב: מה היה שם בהעברות?

יולי תמיר: מר אדי הרשקוביץ יכול לפרט לך.

אדי הרשקוביץ: ישנן שתי פניות, אחת שתקועה כבר חודש ימים, שזה חלק מהשינויים, התמיכות של משרדים אחרים, למשל.

אדי הרשקוביץ: משרד הקליטה תומך בנו בשעות.

אדי הרשקוביץ: הם לא מעבירים את זה.

זבולון אורלב: למה הוא לא מעביר?

זבולון אורלב: מה הנושא השני?

אדי הרשקוביץ: הנושא השני זה פתיחת שנת הלימודים וכל שעות התקן, פיזור הגידול הטבעי, שהגיע השבוע לוועדה.

אדי הרשקוביץ: אם את זה הוא יעכב, לא יהיו משכורות מורים.

זבולון אורלב: מה הסכום של שתי ההעברות האלה?

אדי הרשקוביץ: זה לא רק תוספת, זה פשוט לקחת את הגידול הטבעי ולחלק אותו למקומות הנכונים, אחרת לא ישלמו את זה.

זבולון אורלב: מה הסכום של שתי ההעברות האלה?

שמואל אבוהב: 300 מיליון, 400 מיליון.

משה גפני: למה הוא לא מעביר?

יולי תמיר: אם תרצה, אני אסביר לך ב-4 עיניים.

אדי הרשקוביץ: אנחנו לא מבינים למה הוא לא מעביר.

יולי תמיר: אני מודה שבשנה שעברה לא היתה בעיה כזאת.

יולי תמיר: כיוון שהעניין הוא נושא שנדון בכנסת, אני פונה ליושב ראש ועדת החינוך ומבקשת ממנו שוועדת החינוך תפנה לוועדת הכספים ותבקש שהכספים ישוחררו, אחרת נימצא כולנו במצב שאנחנו לא יכולים לפתוח את השנה, למרות כל ההכנות ולמרות ההיערכות של כל הגורמים במשרד, בשלטון המקומי, בארגוני המורים.

יולי תמיר: בכל מקום הארץ נערכת, ובסוף הכנסת היא זו שתמנע את פתיחת השנה.

משה גפני: את דיברת עם היושב ראש?

יולי תמיר: כן.

מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לזה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: יש מספר תביעות של יושב ראש ועדת הכספים במספר תחומים שהוא רוצה תקציבים.

משה גפני: עדיף, אדוני היושב ראש, שיושב ראש ועדת הכספים יהיה חרדי, בגלל שהתביעות שלו הכי זולות.

משה גפני: לא רק בסוף, גם בהתחלה.

מיכאל מלכיאור: מפני שהוא תמיד מקבל את מה שהוא רוצה.

משה גפני: בטח, הוא תמיד מקבל.

משה גפני: אנחנו גם נערכים לפתיחת שנת הלימודים בגלל שהוא קיבל.

משה גפני: הכול ממש מרנין.

מיכאל מלכיאור: בגלל שהוא לא יושב ראש ועדת הכספים.

משה גפני: כן, הכול בסדר.

מיכאל מלכיאור: יש לנו מספיק נושאים כבדים על סדר היום.

מיכאל מלכיאור: רק בתחום אחד אני רוצה, בכל הכבוד כמובן, להסתייג.

מיכאל מלכיאור: בכל שאר הדברים אני בהחלט תומך, כולל בהשקעה ברפורמה הגדולה.

מיכאל מלכיאור: כשאת אומרת שידעת שכשהלכת על רפורמה גדולה, ידעת שאת מוותרת בסדרה גדולה של תחומים, הוספת שעות וקיצוצים, התמונה שאנחנו רואים פה היא תמונה לא טובה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על גורמים פרטיים.

מיכאל מלכיאור: היחס לגורמים שבאים, גורמים שדנים בהם בוועדה.

מיכאל מלכיאור: הוא לא מקבל את היחס הזה, יש דברים שצריכים לעשות בו זמנית, וזה ודאי וודאי המשרד עושה.

מיכאל מלכיאור: גם כשנותנים משקל כבד ורציני להעלאת משכורת של מורים, אם מורים באים למערכת שהיא עד כדי כך לא מתפקדת, מורה שקוצצה ההכשרה שלו וההשתלמויות שלו בצורה כל כך ניכרת, הוא גם מורה צולע, כשהוא נכנס למערכת כזו.

מיכאל מלכיאור: מורה שנכנס לכיתה עם 40 תלמידים בכיתה, בתנאים של מדינת ישראל, לא בתנאים של מדינות אחרות, זה מורה צולע.

מיכאל מלכיאור: הוא לא ירצה לבוא למערכת כזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם שומעים את התגובות לגבי הרפורמה, שגם אם היא מוסיפה בשכר, היא לא מוסיפה עד כדי כך שאפשר לפצות על הקיצוצים האיומים שנעשו במשך השנים האחרונות, ה-250,000 שעות וכל השאר.

מיכאל מלכיאור: הרפורמה הזאת לא מספיק גדולה, לא מספיק רחבה כדי שתוכל לפצות על כל שאר הדברים ולכן אני עדיין חושב שיש מקום למלחמה, גם של הוועדה וגם של המשרד (ואנחנו באותו צד).

מיכאל מלכיאור: יש בהחלט מקום להילחם על כל הנושאים ולשים את החינוך במקום של סדרי עדיפות.

מיכאל מלכיאור: זה טוב מאוד שבונים כיתות.

מיכאל מלכיאור: זה נחוץ.

מיכאל מלכיאור: בלי כיתות אי אפשר ללמד ובמשך השנים לא בנו את הכיתות שהיו צריכים, לכן הפיגור הוא כל כך גדול, אבל הפיגור עוד לא פותר את בעיות היסוד שיש בחינוך במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הידרדרות מתמשכת, שגם גורמת לכך שמורים לא ייכנסו לתוך המערכת ואלו התגובות שאנחנו מקבלים מכלל הדברים פה.

מיכאל מלכיאור: לא צריכים גם, לדעתי, לזלזל בדברים הפרטניים.

מיכאל מלכיאור: אלה דברים קטנים שלא דורשים הרבה מאוד תקציב.

מיכאל מלכיאור: יש פה נציגת משרד האוצר שתבהיר את הדברים ואנחנו חושבים שבתוספת לא גדולה למשרד החינוך, אפשר לפתור הרבה מאוד מבעיות היסוד, והסיכוי שאז הרפורמה תצליח במלואה, שבאמת תצליח להביא את המורים הטובים שאנחנו רוצים אותם, להביא את הצעירים הטובים לבחור בהוראה כדרך, אני חושב שיש לה סיכוי הרבה יותר טוב.

מיכאל מלכיאור: לא צריכים גם לנטוש, לא את הפריפריה ולא את צמצום הפערים ולא את כל הפרויקטים הגדולים שהם ראויים ונחוצים, בשביל החברה המפוררת שלנו, שהחינוך הוא הכלי היחידי שיש פה, כדי לצמצם פערים.

מיכאל מלכיאור: אם אנחנו משלימים עם זה, אני חושב שיש פה בעיה.

מיכאל מלכיאור: לפחות הגישה פה בוועדת החינוך, שלא מוכנים להשלים עם זה.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שיש מספר נושאים שיחד עם המשרד הצלחנו לקדם, ונושאים אחרים, אנחנו נמשיך להיאבק עליהם, גם אם זה נראה שכל גורם בא לפני ועדת החינוך לבכות.

מיכאל מלכיאור: אם ועדת החינוך דנה בזה ורואה שזה דבר שפוגע במהות החינוך, אז לא עוזר גם שבנינו עוד כמה כיתות לימוד, אם מה שהולך בתוך כיתות הלימוד זה דברים כמו שאנחנו הרבה פעמים מקבלים פה.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו נמשיך ביחד לנסות לגבש גם את הרפורמות וגם את השינויים הדרושים לנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: שרת החינוך יולי תמיר: אני רוצה רק להגיד דבר אחד בעניין הזה, כי הוא באמת חשוב.

מיכאל מלכיאור: אני חושבת שבשיתוף הפעולה בין הוועדה למשרד (ואני מאוד מכבדת ומחשיבה את המאבק של הוועדה לתוספת תקציבים, הלוואי והוא יצלח), חשוב שנגבש גם סדרי עדיפויות.

מיכאל מלכיאור: אני אומרת את זה, כי המערכת צריכה להחליט, ואתם חלק מהמערכת מבחינתי, מה הם הדגשים שלה.

מיכאל מלכיאור: נדמה לי שאז גם יש לנו יותר כוח להיאבק.

מיכאל מלכיאור: הדבר השני שחשוב לי לומר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו הגנו בחירוף נפש על השעות ועל פיטורי מורים.

מיכאל מלכיאור: מיום שנכנסתי למשרד לא קוצצה שעה אחת, כי באמת הגענו לתחתית ולא פוטרו מורים בפיטורים, אלא בפיטורים בהסכמה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עובדים על מנת לשמור על שעות הלימוד.

מיכאל מלכיאור: באופן מוגדר, זה אחד היעדים שלנו ואני חושבת שזה יעד מאוד חשוב, כי אנחנו חייבים להגיע למצב, במיוחד בחטיבות הביניים, ששם החסר הכי גדול, של תוספת שעות ולא של הפחתה.

מיכאל מלכיאור: המנהל הכללי, בבקשה.

שמואל אבוהב: בוקר טוב לכולם.

שמואל אבוהב: שרת החינוך, לפני כשנה, הגדירה את מדיניות המשרד ואת המטרות המרכזיות ועל פי זה גזרנו את תכנית העבודה.

שמואל אבוהב: המתווה של בוגר של מערכת החינוך, כפי שהיינו רוצים לראות אותו, בסיום המסע הלימודי, בוגר בעל זהות אזרחית מגובשת, בעל זהות יהודית, עם תפיסה רב תרבותית, הבנה שיש פה מארג של פסיפס אנושי בחברה הישראלית, בעל כישורי חיים מתקדמים,

שמואל אבוהב: יכולת חשיבה וניתוח ולמידה ובעל כושר תחרות בעולם גלובאלי.

שמואל אבוהב: מספר התלמידים שיבואו בשערי מערכת החינוך, בפתחה של השנה הקרובה, 1,804,761 תלמידים, מגני טרום חובה, חובה, ועד לכיתות י"ב.

שמואל אבוהב: ב-17,499 מוסדות חינוך.

שמואל אבוהב: האתגרים והיעדים לשנת תשס"ח, הדגשים המרכזיים: 1.

שמואל אבוהב: הרפורמה החדשה של אופק חדש בחינוך.

שמואל אבוהב: שבתחילתה של השנה, בחודשים הראשונים, 300 בתי ספר ייכנסו למתווה הזה.

שמואל אבוהב: 2.

שמואל אבוהב: המורים החדשים, שייכנסו לרפורמה, מלכתחילה ייכנסו בתנאים החדשים של העולם החדש, של מבנה העבודה והאופק הפדגוגי, עם המשמעויות שלו, של חיזוק החינוך האזרחי, הרצון ליצור מעורבות בקרב התלמידים, קידום הכלי המיטבי והטוב בתוך בתי הספר.

שמואל אבוהב: 3.

שמואל אבוהב: ההיערכות הנדרשת לקיים את שגרת הלימודים בעוטף עזה ושילוב התלמידים הסודנים בתוך המערכות, כתושבים שנמצאים כרגע במדינת ישראל.

שמואל אבוהב: מה האופק החדש, מה הרפורמה, על רגל אחת, מדברת?

שמואל אבוהב: שבחלוף שש שנים, גני הילדים, היסודי, חטיבת הביניים, החטיבות העליונות, המכללות להכשרת המורים, על כל מערכי התמיכה, כולם יהיו חלק מהרפורמה הזו.

שמואל אבוהב: איך יהיה דפוס העבודה החדש של המורים ברפורמה החדשה?

שמואל אבוהב: בבתי הספר היסודיים מורה יעבוד פרונטלית, 26 שעות, ובחטיבות ביניים 23 שעות.

שמואל אבוהב: בנוסף לכך, כל מורה יצטרך לעבוד כ-5 שעות פרטניות, בקבוצות של כ-5 תלמידים ועוד 4 שעות כאלה בחטיבות הביניים.

שמואל אבוהב: מורה ישהה עד 15:30, בסה"כ 36 שעות.

שמואל אבוהב: השעות הפרטניות - המטרה שלהם, לעבוד עם קבוצות קטנות, לצמצם פערים.

שמואל אבוהב: במקומות מסוימים, לצמצם את מספר הילדים בכיתה, לאפשר לתלמידים המוכשרים, ברוכי הכישרון, למצות את הפוטנציאל שיש להם והוא לא יכול לבוא לידי ביטוי רק בכיתה ההטרוגנית הרגילה.

שמואל אבוהב: המטרה של שעות השהייה הן שעות של המורה לנסות ולהעתיק חלק מהעבודות שעד כה הוא ביצע בבית, בדיקת מבחנים והכנת השיעורים ליום המחרת וכיוצא באלה, מכלול המטלות שהיו על כל מורה ומורה.

שמואל אבוהב: בכל המשא ומתן הזה, שהתנהל עם ההסתדרות, והשרה דיברה בשבח השותפים, צריך גם להכיר בתרומתו המשמעותית של הממונה על השכר, אלי כהן, שתרם ימים ולילות והוביל, גם בתבונה וגם בשום שכל, את היכולת להביא את הרפורמה הזו בסופו של דבר מן הכוח אל הפועל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו למדנו את הרפורמה בישיבות קודמות.

מיכאל מלכיאור: אין סיבה להרחיב על זה.

משה גפני: זה היה בדיון כאן בוועדה.

משה גפני: גם אז לא הבנו.

שמואל אבוהב: אז זו הזדמנות שנייה.

שמואל אבוהב: הטבלה, בקיצור.

שמואל אבוהב: מורה מתחיל נכנס ב-5,300 שקלים.

משה גפני: פֶּר שעה זה היה פחות.

שמואל אבוהב: יהיה שקף מיוחד לחינוך החרדי.

שמואל אבוהב: מר גפני, טיפה סבלנות.

משה גפני: לחינוך החרדי אני לא דואג, הוא מסודר כל הזמן.

שמואל אבוהב: אנחנו נעלה אותו על ראש שמחתנו.

משה גפני: החינוך החרדי מסודר, אני גם יודע שהוא מסודר.

משה גפני: אני קורא את העיתונות החילונית ואני רואה שהוא מסודר.

שמואל אבוהב: המורים יימצאו בתחנות של דירוג מ-1 עד 8 על שכר המורים.

שמואל אבוהב: מורה יעבוד 40 שעות שבועיות.

שמואל אבוהב: המורים ילמדו בין 6 ל-11 שעות בשבוע (תוקן אחר כך למנהלים).

זבולון אורלב: 36.

שמואל אבוהב: אנחנו מדברים על מנהלים.

שמואל אבוהב: הכוונה היא, חברת הכנסת רונית, בעיקרון, להשאיר את ה-6 שעות רק במקום שבית הספר קטן, שיש בו עשרות תלמידים, 60, 80, 90, 100 תלמידים.

שמואל אבוהב: זה לא הגיוני להפוך את כל משרת המורה רק לניהול, אלא לתעל אותו, הכוונה היא רק לבתי הספר הקטנים.

משה גפני: מה שיפה זה שרונית בפעם הקודמת ישבה פה והסבירה ויולי תקפה אותה.

משה גפני: עכשיו יולי מסבירה והיא תוקפת אותה, ואני נשאר כל הזמן באותו מקום, אותי כל הזמן מסדרים.

משה גפני: אתם מתחלפים.

יולי תמיר: אנחנו הצענו לך להתמנות לסגן שר חינוך.

משה גפני: זה נכון.

שמואל אבוהב: שכר המנהלים – מנהל בדרגה הנמוכה ביותר ירוויח קרוב ל-13,000 שקלים.

שמואל אבוהב: מנהל בדרגה מורכבת יותר, 22,000 שקלים.

שמואל אבוהב: תגבור לימודי אזרחות – החל מהשנה הזו, אנחנו מתגברים את לימודי האזרחות בכיתות ט'.

שמואל אבוהב: בחטיבות העליונות מעבירים מיחידה אחת ל-2 יחידות לימוד.

שמואל אבוהב: נושא האלימות – אנחנו נכנסים ל-800 בתי ספר, תוך כדי זה שקבענו שבעה מדדים ברורים ומדידים בנושא של האקלים הבית ספרי.

שמואל אבוהב: יצרנו תהליך שכל בית ספר יעבור אותו, בכדי לשפר את האקלים הבית ספרי.

שמואל אבוהב: בנושא של לימודים בשדרות ועוטף עזה – ייבנו 16 בתי ספר חדשים.

שמואל אבוהב: עד וכאשר הבנייה שלהם תסתיים, בתי הספר יפתחו את שעריהם בפני התלמידים במתווה של המרחב המוגן.

שמואל אבוהב: משפט לגבי הסודנים – אנחנו נקלוט השנה 74 תלמידים כאלה, 16 בערד, 23 במועצה האזורית אילון, 35 באילת.

שמואל אבוהב: מחוז הדרום בהנהגתה של אמירה מטפל בתחום הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שאתם תקלטו את כל הילדים הסודנים.

יולי תמיר: כן, זה המספר הקיים.

מיכאל מלכיאור: זה לא המספר הקיים, הוא הרבה יותר גדול מזה.

יולי תמיר: זה מה שדיווחו לנו.

מיכאל מלכיאור: מה זה דיווחו?

מיכאל מלכיאור: יש לנו רשימה מדויקת של כל הילדים שנמצאים.

מיכאל מלכיאור: היתה פה ישיבה שערורייתית שמי שייצגה פה את המשרד אמרה פה ש'אנחנו לא יודעים איך להגיע לשמות ולילדים האלה.

מיכאל מלכיאור: אין לנו שום מידע בכל מערכת החינוך , איך להגיע אליהם', ולכן מתוך ה-110 ילדים שהיו שנה שעברה, זה לפני הגל הגדול, רק כ-30 קיבלו חינוך כלשהו, בניגוד לחוק.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שצריכים להגיד ש-74 ילדים הגיעו.

מיכאל מלכיאור: החוק במדינת ישראל דורש שכל ילד שנמצא פה יקבל חינוך ולכן גם המשרד מחויב לחוק.

שמואל אבוהב: המשרד שמוכפף לחוק מחויב כלפי אלה ששהייתם היא למעלה מ-3 חודשים.

שמואל אבוהב: הפרדנו בין הקטגוריה של אלה שבאו לארץ ב-3 חודשים והם נמצאים עדיין במרכז קליטה.

שמואל אבוהב: כל האחרים, שמעל 3 חודשים, הם 74 במניין.

שמואל אבוהב: אספנו אותם, בדקנו, בנינו להם את מערכות הלימוד.

שמואל אבוהב: לגבי חלוקת התקציב---

יולי תמיר: אני רוצה להסביר באופן ברור.

יולי תמיר: אנחנו פנינו לעיריות ששם אנחנו יודעים שיש ריכוזים גדולים של אוכלוסייה; באילת, חבל אילות, ערד, איבים.

יולי תמיר: פנינו אליהם.

יולי תמיר: הם פנו לקהילות וזה מספר הילדים שכרגע הזדהה בפנינו כילדים שקיימים ורוצים ללכת אל המערכת.

יולי תמיר: הודענו בתוך כל הרשתות האפשריות שאם יבואו ילדים נוספים, כולם ייקלטו.

יולי תמיר: אלה הילדים שבאו עכשיו, הודיעו 'אנחנו כאן, אנחנו נרשמים'.

יולי תמיר: העברנו עד כמה שאפשר, בכל רשתות הפרסום שפתוחות בפנינו, אמירה מאוד ברורה, 'לא יהיה ילד מעל 3 חודשים בארץ שלא ייקלט במסגרת'.

יולי תמיר: יבואו מעל 70 ילדים, מעל 70 ילדים ייקלטו.

שמואל אבוהב: עד כאן דברינו.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: לא נרחיב את הדיבור בנושא הפליטים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש עניין מאוד עקרוני בנושא הזה וטלפון אחד למי שאחראי על נציבות הפליטים בארץ (עובדה שבמשך שנה לא דיברו איתם), יש להם את הרשימה המלאה, המעודכנת כל יום במספר הילדים, לכן לא כל כך קשה למצוא.

מיכאל מלכיאור: יש כמה עיריות שמתכחשות במודע ובהחלטות לחוק בעניין הזה, שמחייב כל ילד לקבל.

מיכאל מלכיאור: דווקא בנושא החינוך אנחנו יותר מסודרים מנושא הבריאות ונושאים אחרים בתחום הזה, והמשרד מחויב, מה שהוא לא עשה בשנה הקודמת, לעשות כחוק.

משה גפני: אמר המנהל הכללי שהוא יגיד איזה 300 בתי ספר.

שמואל אבוהב: 300 בתי הספר שנבחרים, צריכים לענות בראשית הדרך על 3 קריטריונים; בית ספר מעל 200 תלמידים, בית ספר ש-70% מהמורים מעוניינים ורוצים להיכנס לרפורמה ובתי ספר שיש להם את התשתית המתאימה לתחילת השנה.

שמואל אבוהב: זה לא מצריך אותנו להיכנס לעבודות הנדסיות שיכולות להתפרש על פני שנה שלמה.

שמואל אבוהב: אלו ה-300.

שמואל אבוהב: מיד עם כניסתם של ה-300 הראשונים, בוחרים 700---

זבולון אורלב: אתם עוד לא יודעים איזה בתי ספר?

שמואל אבוהב: בוחרים את ה-700 הבאים.

שמואל אבוהב: ה-700 הבאים ייבחרו בשיטת ההגרלה, כאשר נחלק את הארץ גם לסקטורים וגם למכסות לכל סקטור וסקטור ולכל אזור ואזור, ואז זה יהיה בשיטת ההגרלה.

שמואל אבוהב: בגלל שאנחנו נמצאים בסד של זמן (חתמנו על מתווה במאי, באוגוסט הצלחנו להגיע לתכנית המוסכמת), רצינו במיידיות ליצור תנופה של כניסה של בתי ספר, לכן היינו צריכים ליצור מצב שבתי ספר בשלים ומוכנים לפחות בתשתית הראשונית.

שמואל אבוהב: איך עשינו את זה?

שמואל אבוהב: המחוזות, בשותפות עם הסתדרות המורים, רשויות מקומיות, השלטון המקומי, פונים, מכניסים את בתי הספר הראשונים ומיד נכנסים ל-700 הבאים.

זבולון אורלב: אני שואל אם יש רשימה של בתי הספר.

שמואל אבוהב: בנוסף לכך היינו צריכים לקחת את ה-34 ישובים, ה-174 בתי ספר, בשלב הראשון של הניסוי, ליצור המשכיות לאותם בתי ספר שהיו בניסוי הקודם.

שמואל אבוהב: זה המתווה, לשם נכנסים, ממשיכים את הרצף.

זבולון אורלב: כלומר ה-174 בתי ספר יהיו חלק מה-300.

שמואל אבוהב: בגלל שהיינו צריכים ליצור מדרגה בין הניסוי לבין המתווה החדש, הוספנו כסף תוספתי של 22 מיליון שקלים, בכדי לאפשר את המעבר הזה.

שמואל אבוהב: המעבר הזה יאפשר לנו לא להכיל את כל 174 בתי ספר ועל ידי כך נוכל להרחיב קצת, מעבר ל-300, את מספר בתי הספר של ראשית השנה ומיידית.

שמואל אבוהב: לאחר מכן, נבחר עוד 700, ו-1,000 בתי ספר יעסקו, חלקם בכניסה מיידית וחלקם בתהליכי הכנה והתארגנות לקראת שנת הלימודים הבאה.

רונית תירוש: בתי הספר הללו, האם זה מותנה בפינות עבודה שיהיו למורים?

שמואל אבוהב: בשונה מהשלב של דוברַת או הניסוי, ששם דובר על יום לימודים ארוך לכל התלמידים והיה צריך ליצור תשתית פיזית שמתאימה להארכת יום הלימודים לכל התלמידים כולם, דהיינו גם בכיתות והשירותים וכל ה-facilities שהיה צריך לעשות, כאן מדובר על הארכת יום העבודה למורים ולכן אנחנו צריכים לטפל בפינות עבודה למורים ובנינו את המתווה במשותף ואנחנו צריכים לקחת בחשבון שב-3 תחנות זמן זה יתבצע; בסוכות, בחנוכה ובפסח.

שמואל אבוהב: אחת ההתניות הברורות זה שבסיס השירותים הזה של יכולת של מורים לעבוד, יהיה מנת חלקו של כל בית ספר, אחרת המורים לא יוכלו להביא לידי ביטוי את שעות השהייה שלהם בבית הספר.

זבולון אורלב: כלומר מורה חדש, שיהיה באחד מ-300 בתי הספר, כבר יקבל משכורת של 5,000, ומורה שנכנס בשנה שעברה?

שמואל אבוהב: המורים שייכנסו למתווה החדש אלו אך ורק מורים שטרם קיבלו משכורת במשרד.

שמואל אבוהב: אלו הראשונים שייכנסו בעתיד.

שמואל אבוהב: הם יכולים להיכנס לשני מקומות.

יוסי וסרמן: לא, כל המורים החדשים, ללא יוצא מן הכלל, ייכנסו ל-5,300.

רונית תירוש: לא משנה באיזה בית ספר?

יוסי וסרמן: לא משנה באיזה בית ספר, גם ב-300 וגם באחרים.

יוסי וסרמן: סליחה, אדוני המנהל הכללי וברשות היושב ראש, כל מורה חדש במדינת ישראל שייכנס למערכת החינוך של מדינת ישראל יתחיל עם שכר של 5,300.

יוסי וסרמן: ואם הוא מחנך כיתה, עוד 10%, עוד 530 שקלים.

זבולון אורלב: גם אם יום העבודה שלו לא מתארך?

יוסי וסרמן: לא, כי יום העבודה שלו יהיה יום עבודה של הרפורמה, גם אם בית הספר לא יהיה ברפורמה.

משה גפני: ואם הוא לא ירצה?

יולי תמיר: אין דרך אחרת.

יוסי וסרמן: מורה חדש יתחיל בעולם החדש.

יוסי וסרמן: כשהיושב ראש ייתן לי רשות דיבור, אני אסביר.

מיכאל מלכיאור: זו הבהרה חשובה.

יולי תמיר: אני אסביר לכם.

יולי תמיר: צריך לחלק את זה לשניים, 300 בתי ספר ומורים חדשים זה שתי סוגיות נפרדות.

יולי תמיר: ב-300 בתי הספר, קודם כל, המורים עוברים מה שנקרא תהליך של המרה.

יולי תמיר: שכר המורים החתומים איתנו על ההסכם משתפר ב-3 אופנים.

יולי תמיר: באופן הראשון, אחרי שנים, מ-99' נדמה לי, לא נחתם הסכם לשחיקה.

יולי תמיר: חתמנו על הסכם שחיקה, תוספת שכר תהיה וגם תהיה תוספת חד פעמית מאוד משמעותית השנה.

יולי תמיר: שתיים, כדי שלא יהיה מצב שההסכם עם ההסתדרות הכללית יפחית בעצם מהשחיקה וגם ייצא שהמורים נפגעים, פעם קיבלו ופעם כולם מקבלים, תוספת ההסתדרות הכללית תחול גם על המורים שבהסכם וכל המורים מקבלים את התוספת הזאת, שתגיע לקרוב ל-10%.

יולי תמיר: דרך אגב, גם הפנסיונרים מגיעים ל-11.75, שזה הישג מאוד גדול וחשוב שמר יוסי וסרמן נלחם עליו מאוד והיה מאוד חשוב לכולנו שהפנסיונרים לא יקופחו.

יולי תמיר: זה לכולם.

יוסי וסרמן: לטבלה, גברתי.

יולי תמיר: לטבלה.

יולי תמיר: הכול לטבלה.

יולי תמיר: כעיקרון, מיום שנכנסתי למשרד, שינויים הם בבסיס ובטבלה ולא משהו שחולף ובא והולך.

יולי תמיר: זה קשה להשיג הרבה יותר כסף לבסיס, אבל רק זה נשאר.

יולי תמיר: שתיים, כל המורים ב-300 בתי הספר יעברו לפי תהליך ההמרה ויקבלו תוספת של 26% מעל ל-10%-11% שהם קיבלו לפי מה שהסברתי.

יולי תמיר: שלוש, מורים חדשים, בין אם הם ב-300 בתי ספר ובין אם לאו, יעבדו במתכונת החדשה ובשכר החדש.

יולי תמיר: נכון, אם יהיה מורה אחד כזה בבית ספר שעוד לא עבר, יהיה מצבו בשנה הראשונה או בשנתיים הראשונות טיפה חריג משאר המורים.

יולי תמיר: הוא יקבל יותר והוא יידרש ליותר השקעה.

יולי תמיר: אבל כיוון שחשוב לנו מאוד להבהיר, זה גם ישנה את אופי אלה שבאים להוראה, כשהשכר גבוה יותר, אופי העבודה אחר.

יולי תמיר: זאת משרה מלאה, עם שכר, עם תגמול, עם מסלול קידום אקדמי.

יולי תמיר: אנחנו מוכנים לשלם את המחיר שהמורה הבודד, בבית ספר שעוד לא נכנס לרפורמה, יכול להיות שלא נמצה את כל תרומתו בשנה או השנתיים הראשונות.

יולי תמיר: אנחנו לא ניתן יותר שיצטרפו למערכת אנשים במודל הישן.

יולי תמיר: אנחנו רוצים שכל המערכת תעבור.

יולי תמיר: אז נאמר שמורה כזה נכנס לבית ספר ועוד שנה בית הספר ייכנס ועוד שנתיים בית הספר ייכנס, אז בשנה הראשונה יהיו 3 מורים, בשנה הבאה יהיו 15 מורים, ובסוף כל המערכת כולה תיכנס.

יולי תמיר: תוך 3 שנים כל המורים ביסודי יהיו במצב אחר לגמרי מבחינת דפוס עבודתם ושכרם.

יולי תמיר: זה שינוי מאוד ניכר לעומת מה שעבדנו עד עתה.

זבולון אורלב: כמה מורים חדשים צפויים להיקלט?

שמואל אבוהב: אנחנו מעריכים שאחרי שנגמור את ההמרה, בסביבות 1,500 עד 2,000 בשנה הזאת.

רונית תירוש: זה אומר שמורה בשנה שנייה, זה שנכנס לפני שנתיים, ימשיך לקבל את שכר המינימום.

יוסי וסרמן: לא.

מיכאל מלכיאור: רגע, אלו של שנה שעברה לא יקבלו שכר מינימום?

יוסי וסרמן: לא, לא.

יוסי וסרמן: במסגרת תכנית ההמרה לא יהיה מורה שיקבל פחות מ-5,300.

מיכאל מלכיאור: לא יהיה מורה עכשיו?

מיכאל מלכיאור: בתוך ה-300 בתי ספר?

יוסי וסרמן: אני מדבר על הוותיקים.

יוסי וסרמן: לא יהיה---

מיכאל מלכיאור: מה שרונית תירוש אמרה שיש בית ספר שלא בתוך ה-300, אז מי שנכנס למערכת בשנה שעברה יקבל שכר מינימום והחדש יקבל 5,300.

יולי תמיר: עד שבית הספר שלו ייכנס.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהדברים ברורים.

מוחמד ברכה: מה יהיה עם הבינוי?

יולי תמיר: הבינוי, כפי שהממשלה התחייבה.

יולי תמיר: הממשלה התחייבה ל-8,000 כיתות חדשות, בעצם ל-7,000 כיתות חדשות ו-1,000 כיתות שהן כיתות שמוחלפות.

יולי תמיר: זאת אומרת, בית ספר קיים, מחליפים קרוון בחמש שנים, על פי חלוקה למגזרים.

יולי תמיר: 39% המגזר הערבי, 28% למגזר החרדי.

יולי תמיר: פעם ראשונה שאנחנו יוצאים לבנייה מאסיבית במגזר החרדי, שלא בנו בו שנים.

יולי תמיר: שאר התקציב למגזר הממלכתי.

יולי תמיר: את ההרשאות של 2007 חילקנו, את ההרשאות של 2008 כמובן עוד לא חילקנו, אבל בסופו של דבר במגזר הערבי יהיו 3,200---

מוחמד ברכה: איך ייראה המחזור?

יולי תמיר: ישבנו עם ועדת המעקב, יש חילוקי דעות לגבי כמה כיתות חסרות.

מוחמד ברכה: את אמרת 5,000.

יולי תמיר: אז אני אומרת, אנחנו בונים 8,000 ועדיין---

מוחמד ברכה: את אמרת 5,000 בנוסף לגידול הטבעי של---

יולי תמיר: אנחנו בונים השנה---

מוחמד ברכה: זה לא סוגר את הגידול הטבעי.

יולי תמיר: לא, זה סוגר.

יולי תמיר: לגידול הטבעי, היה צריך 400 כיתות השנה ואנחנו ניתן כמעט פי שתיים.

יולי תמיר: החלטנו, כיוון שיש חילוקי דעות, גם בדיון שהיה אצל מר רענן דינור, ערב החתימה על החוזה, היו חילוקי דעות מאוד מהותיים לגבי מספר הכיתות הנדרשות.

יולי תמיר: אולי זה יפליא אותך, אבל אפילו היו חילוקי דעות על גודל הגידול הטבעי במדינת ישראל, שזה ויכוח שהתנהל שעות רבות.

יולי תמיר: אנחנו החלטנו, יחד עם ועדת המעקב (דרך אגב, גם עם המגזר החרדי, כמו עם הרשתות) לצאת לסקר מבנים, כדי שנדע באמת, פעם אחת ולתמיד, מה הצרכים ומה באמת המקום של החסר האמיתי.

יולי תמיר: במקביל, המנהל הכללי מנהל את המערך של---

מוחמד ברכה: כולל ישובים בלתי מוכרים?

יולי תמיר: לא, כרגע לא נכנסנו לפזורה הבדווית.

מיכאל מלכיאור: טוב, אני מודה לך.

מיכאל מלכיאור: אני עדיין לא הבנתי כמה כיתות ייבנו השנה.

שמואל אבוהב: 1,790 כיתות, הוצאנו הרשאות.

רונית תירוש: ממה נפשך?

רונית תירוש: הרי כל שנה זה יוצא.

רונית תירוש: כשלוקחים כמה שנים, זה נגמר במסטינג.

רונית תירוש: 8,000 כיתות זה נהדר, אבל אם זה כל שנה 1,700 כיתות, זה מה שהיה כל שנה, אז איפה הבשורה פה?

רונית תירוש: ואל תיבנה על זה כל כך, זה מה שהיה כל שנה.

מוחמד ברכה: אני לא בונה, הם צריכים לבנות.

מיכאל מלכיאור: הרב הלפרט בזכות דיבור, בבקשה.

רונית תירוש: לא, אבל אני לא קיבלתי תשובה על זה.

יוסי וסרמן: הבנו את השאלות.

שמואל הלפרט: ראשית, אני רוצה לברך את שרת החינוך על המאמצים הגדולים לפתוח את שנת הלימודים, ללא זעזועים ובצורה מסודרת, ובאופן מיוחד אני רוצה לברך אותה על הודעתה מאתמול שכפיית חינוך על החרדים תסתיים בכישלון ודאי.

שמואל הלפרט: חשוב מאוד ששרת החינוך הגיעה למסקנה החשובה הזאת, שאי אפשר לכפות על החינוך החרדי תכנים של לימודים.

שמואל הלפרט: תכנית הליבה שניסו לכפות אותה, זה לא הצליח, ושרת החינוך יודעת ומשרד החינוך יודע שבפועל מלמדים בבתי ספר שלנו מתמטיקה, אנגלית, את כל תכניות הליבה.

שמואל הלפרט: אלא מה?

שמואל הלפרט: זה חינוך עצמאי והעיקרון של מייסדי החינוך העצמאי, של אלה שעומדים בראש החינוך העצמאי היתה והיא שאף גורם לא יתערב בחינוך שלנו, בתכנים ובתכניות הלימודים.

שמואל הלפרט: זה הכול.

שמואל הלפרט: חשוב מאוד שהשרה הזכירה את העניין הזה ואני מקווה שכתוצאה מזה יפסיקו המלחמות שיש נגד החינוך החרדי.

שמואל הלפרט: לצערנו הרב, בשנים האחרונות ישנן גזרות, חדשות לבקרים, על המגזר החרדי, קיצוצים ללא כל פרופורציה במגזר הכללי ותיכף אני אמנה רק כמה דוגמאות.

שמואל הלפרט: אני אעשה את זה בקיצור נמרץ, אדוני היושב ראש.

שמואל הלפרט: אני אתן דוגמה.

שמואל הלפרט: התקציב הישיבות שהיה בעבר, במסגרת משרד הדתות, וכיום הוא במסגרת משרד החינוך, בשנת 2002 הסתכם במיליארד ו-32 מיליון שקלים, כיום עומד על 280 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: על זה אתה צריך לדבר על הממשלה הקודמת.

שמואל הלפרט: השנה, במסגרת הקיצוצים שהולכים לערוך, מוציאים 13,000 תלמידים מחוץ לארץ שעד עכשיו תוקצבו, מהשנה לא יתוקצבו באגורה שחוקה, למרות שסטודנטים מחוץ לארץ מתקצבים.

שמואל הלפרט: לפי הקצב הנוכחי, של חמש השנים האחרונות, שקיצצו 70% מהתקציב והשנה הולכים לקצץ עוד 40%, 50%, אני בטוח שבעוד שנתיים-שלוש יטילו מס על תלמידי הישיבות, כי לא יהיה כבר מאיפה לקצץ.

שמואל הלפרט: אז מה יעשו?

שמואל הלפרט: יצטרכו להטיל מס, כל תלמיד שרוצה ללמוד בישיבה או במוסד חרדי, יצטרך לשלם בשנה הראשונה 100 מיליון שקלים, בשנה השנייה 200 מיליון שקלים, בכדי לעמוד בקצב הנוכחי שהיה במשך חמש השנים האחרונות.

משה גפני: הרב הלפרט, אני מבקש ממך, אל תציע להם רעיונות.

שמואל הלפרט: הם יעשו את זה, הם יעשו את זה לבד.

מיכאל מלכיאור: נציגת האוצר כבר רשמה את העניין.

שמואל הלפרט: זה כבר רשום, היא לא היתה צריכה לרשום מה שאני אמרתי.

שמואל הלפרט: אדוני היושב ראש, אני רוצה לתת עוד שתיים-שלוש דוגמאות.

שמואל הלפרט: תקציב ההסעות לעשרות אלפי תלמידים במשך שנתיים, והשרה יודעת את זה היטב.

שמואל הלפרט: לא הועבר תקציב להסעות.

שמואל הלפרט: כתוצאה מזה, רבבות תלמידים לא יכולים להגיע אפילו לבתי ספר.

שמואל הלפרט: ראשי ישיבות וגדולי ישראל נאלצים להסתובב בעולם לעשות שנור, בכדי לממן את תקציב ההסעות לתלמידים, שיוכלו להגיע לבתי ספר.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את שרת החינוך, האם זה מכובד למדינת ישראל שצריכים להסתובב לעשות שנור, בכדי שתלמידים במדינת ישראל יוכלו להגיע לבתי ספר?

שמואל הלפרט: 25 בתי ספר קיבלו הודעה שרירותית, והמנהל הכללי יודע את זה, והוא לא שלם עם כך.

שמואל הלפרט: 25 בתי ספר, שמפסיקים להם את התקציב.

שמואל הלפרט: מדוע?

שמואל הלפרט: ככה.

שמואל הלפרט: מאות מורים מה-1 לספטמבר לא יקבלו משכורת, יפוטרו.

שמואל הלפרט: אלפי תלמידים יישארו ללא מקום ללמוד, למה?

שמואל הלפרט: ככה עלה בדעתו של איזה שהוא פקיד, או של איזה שהוא יועץ, איזה שהוא יושב ראש של ועדת תמיכות.

שמואל הלפרט: אני רוצה לסיים ממש במשפט אחד.

שמואל הלפרט: שמעתי כאן בקשב רב על הדאגה לילדי הסודנים, 74 תלמידים, ואומרים שלפי חוק החינוך במדינת ישראל, חייבים להעמיד להם מוסדות חינוך שיהיה להם איפה ללמוד ואני כמובן תומך בזה ואין לי שום התנגדות.

שמואל הלפרט: אבל אני רוצה לומר, חבל שהשרה לא נמצאת, אני רוצה לומר את זה למנהל הכללי, תלמידי החינוך העצמאי, החינוך המוכר, הם גם אזרחי מדינת ישראל, אדוני המנהל הכללי, וגם להם צריכים לדאוג לפחות כמו שאנחנו מלאי דאגה לילדי הסודנים שהסתננו כאן למדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: זה ודאי לא תחרות וטוב שציינת את זה.

מיכאל מלכיאור: אין שום ספק שצריכים לדאוג לכל הילדים.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך, מר שמואל אבוהב, בקיצור, כי אם אנחנו נאסוף את כל השאלות, אז בסוף לא נקבל תשובה.

מיכאל מלכיאור: קודם לגבי ההערה של חברת הכנסת רונית תירוש ואחר כך להתייחס לדברים של הרב הלפרט.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

שמואל אבוהב: התוכנית היא תוכנית לחמש שנים, 8,000 כיתות.

שמואל אבוהב: הוצאנו הרשאות של 1,790 כיתות השנה.

שמואל אבוהב: 1,790 כיתות בשנה הבאה.

שמואל אבוהב: סדר העדיפות שניתן להקצאת ההרשאות הללו.

שמואל אבוהב: סדר עדיפות ראשון, חוסר בכיתות והפתרון לזה, כיתות שכורות.

שמואל אבוהב: סדר עדיפות שני, בתי ספר שצריכים להתרחב ובתי ספר שצריכים להיבנות על פי המיפוי והפרוגרמה של המשרד.

שמואל אבוהב: סדר עדיפות שלישי, זה צורך.

שמואל אבוהב: צפיפות בתוך כיתה, זה נקרא הכרה בצורך.

שמואל אבוהב: סדר עדיפות שלישי, במקומות מסוימים שהכיתות הן כיתות מסוכנות לשהיית תלמידים בתוכן, תהיה המרה והחלפה של אותן כיתות.

שמואל אבוהב: בנוסף הסבירה השרה שאנחנו מבצעים סקר של מבנים חדשים.

שמואל אבוהב: למה?

שמואל אבוהב: משום שיש בתי ספר רבים שנבנו ובחלוף השנים שינו את הייעוד שלהם למחסני הג"א ולמועדונים וכולי וכולי.

שמואל אבוהב: אז במקום שיהיה צורך לבנייה, אנחנו רוצים לראות האם אפשר לפדות את המבנים האלה.

שמואל אבוהב: במקום אחר, אנחנו צריכים לראות מה הבינוי החדש שצריך לעשות.

שמואל אבוהב: בנוסף לכך, הוקצו כ-130 מיליון שקלים לשיפור הסביבה הלימודית.

רונית תירוש: ברשותך, אני לא קיבלתי תשובה במה זה שונה משנים עברו, דיברתי על היקפי הבנייה.

שמואל אבוהב: אם ניקח לפני שלוש שנים, אז נדמה לי ששם ירדנו ל-800 כיתות, 900.

שי כנעני: והיו שנים שפחות.

רונית תירוש: איפה השלטון המקומי?

שי כנעני: לפחות היתה שנה אחת שתקציב הבינוי היה 0.

שי כנעני: ב-2003 היו בערך 400 כיתות, ב-2004 היו קצת יותר, ב-2006 הגענו מתחת לסדר גודל של 1,600 כיתות.

רונית תירוש: אז עכשיו זה 1,700.

שי כנעני: יצרנו יציבות, נוצרה יציבות והבטחה של לעשות מדי שנה, ובסך הכול אם מחלקים את ה-8,000 ל-5, יש לנו 1,600 כיתות מדי שנה, מול ממוצע הרבה יותר נמוך מתחילת האלף הנוכחי.

רונית תירוש: האוצר פה לא שיפר לא בשום דבר, אין פה שום בשורה בעיניי, כדאי שנשים את זה על השולחן.

משה גפני: ה-1,700 מתחילים להיבנות?

שמואל אבוהב: כן, הוצאנו הרשאות ל-1,790 כיתות.

שמואל אבוהב: לגבי ה-25 בתי ספר ברשת של בתי הספר החרדיים.

שמואל אבוהב: כתוצאה מכך שהיתה טענה שבבתי הספר האלה יש אי מילוי של תכנית הליבה והיה על זה ויכוח, סיכמנו ש-25 בתי הספר האלה ממשיכים לקבל תקצוב, עם פתיחתה של השנה.

שמואל אבוהב: אנחנו בוחנים מחדש עם הפיקוח, את תכנית הלימוד, לוודא האם באמת מלמדים את הליבה, ובינתיים בתי הספר האלה יתקיימו בשגרת לימודים כפי שהיה בשנת הלימודים תשס"ז.

משה גפני: לגבי ההסעות.

משה גפני: הוא שאל על ההסעות, אפשר לקבל תשובה?

משה גפני: אני רוצה לדעת האם תקציב ההסעות במשרד החינוך הוא 600 מיליון שקל, האם החינוך העצמאי אמור לקבל ממנו בתקציב 21 מיליון שקלים?

משה גפני: והאם גם את ה-21 מיליון שקלים האלה הוא לא מקבל?

משה גפני: ואם כן, למה אומרים בתקשורת שילד חרדי מקבל בהסעות יותר מילד בממלכתי?

משה גפני: האם מה שאני אומר נכון?

משה גפני: האם תקציב ההסעות---

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, אף על פי שלא היתה לך זכות דיבור---

משה גפני: לא, אבל זאת היתה השאלה של הרב הלפרט.

משה גפני: אני פשוט רוצה תשובה לזה.

משה גפני: אנחנו שלושה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים.

משה גפני: עוד מעט יגידו לי טיעונים משפטיים.

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, תודה.

משה גפני: על לא דבר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו באמת רוצים תשובה לגבי ההסעות.

שמואל אבוהב: עם חבר הכנסת, הרב גפני, אנחנו מבלים מדי שבוע שעות אינטנסיביות, סביב כמה בעיות אובייקטיביות קשות ו---

זבולון אורלב: יש פה גילוי חדש.

שמואל אבוהב: ומורכבות.

שמואל אבוהב: פה הוא עוד שקט לעומת מה שקורה במשרד שלנו.

משה גפני: מה זה משנה מה שאני עושה.

משה גפני: אני צריך לעשות את זה, אני חבר כנסת.

משה גפני: אני צריך לעשות את זה ואני עושה את זה.

משה גפני: אין לי ברירה.

שמואל אבוהב: בעיה מספר אחת היא הקריטריונים ששונו על ידי הפרקליטות וזאת תסבוכת שאנחנו נמצאים בסבך שלה כבר שנה ומנסים להתיר אותה.

שמואל אבוהב: בעיה מספר שתיים, חובות שנקלעו אליהם כתוצאה מאי הכרה בקריטריונים הקודמים וגירעון שהצטבר, שמאיים לשתק את מערך ההסעות.

שמואל אבוהב: לכן מה שאנחנו כרגע מנסים לעשות זה ליצור יכולת להפעיל את החודשיים הבאים.

שמואל אבוהב: שתיים, לנסות להגיע, עם הפרקליטות להבנה במתווה של קריטריונים שניתן על פיהם לקיים גם את רשת הגנים וגם את ההסעות.

שמואל אבוהב: העסק כרגע מורכב.

שמואל אבוהב: עוד אין פתרון ל-2 בספטמבר, אבל אני מקווה שנצליח לפתור את העניין שלא יהיה מצב שילדים לא יוכלו להגיע לבית הספר, כתוצאה מאי יכולת להפעיל את מערך ההסעות.

שמואל הלפרט: תלמידי החינוך העצמאי יוכלו להגיע ב-2 לספטמבר, כמו כל ילדי ישראל?

שמואל אבוהב: כרגע הצלחנו לסדר סכום כסף לרשת הגנים בכדי להסדיר את התשלומים שדיברת עליהם, על משכורות יולי, ונסדר את זה גם באוגוסט, בכדי שלא יהיה מצב שזה משתק את יכולת הפעלת בתי הספר.

שמואל אבוהב: אבל אמרתי, זה פתרון זמני עד וכאשר נגיע להסכמה מוסדרת, מקובלת על הפרקליטות, כי אני מזכיר שהקריטריונים החדשים יצאו מבית היוצר שלהם ולכן צריך לקבל את האשרור שלהם למתווה החדש שאנחנו מנסים להגיע אליו.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: זה לא לגמרי ברור, אבל אני מקווה שבמשך השבוע זה יתבהר.

משה גפני: לי זה ברור.

שמואל הלפרט: אדוני המנהל הכללי, מקדמה על חשבון ההסעות כדי שיוכלו להתחיל את שנת הלימודים בצורה מסודרת?

שמואל אבוהב: נתנו לרשת הגנים, נקווה שנצליח לסדר את זה גם להסעות.

מיכאל מלכיאור: יעל גרמן, ראש עיריית הרצליה ויושבת ראש ועדת החינוך של השלטון המקומי.

23596: אני רוצה קודם כל לפתוח ובאמת לברך את ההישג, בעיניי הישג מאוד מאוד משמעותי, של אופק חדש.

23596: אני רוצה לברך את השרה, אני רוצה לברך את מר יוסי וסרמן וגם כמובן את המנהל הכללי וגם את האוצר, כל אחד עסק בזה.

23596: אנחנו, במרכז השלטון המקומי, רואים בזה הישג בלתי רגיל ופריצת דרך בחינוך, זה הכיוון והיינו מעוניינים שלאחר מכן הכיוון הזה יושלם ליום לימודים ארוך.

23596: עם זאת, אני חייבת לציין שאנחנו מצרים על כך שארגון המורים לא נכנס להסדר ואנחנו מצרים על כך שהמורים של ארגון המורים לא ייהנו מההטבות של הסתדרות המורים, ואנחנו מאוד מאוד מקווים שבמהלך השבוע יגיעו להסדר כדי שגם המורים בעל-יסודי ייהנו ממה שמגיע להם.

23596: כמו שאמרה השרה, אנחנו נשענים על המורים.

23596: המורה הוא המפתח, הוא ההתחלה והוא הסוף של החינוך.

23596: אנחנו רוצים לציין שבמרכז השלטון המקומי אנחנו משקיעים למעלה מ-2.5 מיליארד שקלים בחינוך, וזאת בנוסף למה שמדינת ישראל משקיעה.

23596: ואני אומרת את זה בצער רב.

23596: כל אחד ואחד מאיתנו, כל אחת מהרשויות שמשקיעה, עושה את זה מתוך אמונה שבאמת החינוך בראש סדר העדיפות, אבל הדבר הוא לא תקין, לא נכון ולא צודק, כי למעשה מה שקורה זה שאותן רשויות חזקות, והרצליה נמנית עליהן, והרצליה נמנית גם על אותן רשויות שמסיעה את כל התלמידים החרדים לכל המקומות, בבני ברק ולכל המקומות, וזאת לא הדוגמה, זה אולי היוצא מן הכלל, אבל דווקא מפני שרשויות חזקות מוסיפות ורשויות חלשות לא יכולות להוסיף, הרי שהתוספת של מרכז השלטון המקומי מעמיקה ומגדילה את הפערים הבלתי נסבלים שקיימים בחברה הישראלית.

23596: לכן אני מצטרפת לקריאה של היושב ראש; הממשלה, שמחויבת בחינוך חינם, היא זו שצריכה, והאוצר הוא זה שצריך, להגדיל את התקציבים כדי שהרשויות המקומיות לא תוספנה במקום שהן יכולות ובמקום שהן לא יכולות, לא יוסיפו.

23596: זו רעה חולה שאסור להסכים לה.

23596: אני רוצה לומר שמרכז השלטון המקומי מאוד מודאג מחוק נהרי.

23596: מאוד מודאג, בשני היבטים.

משה גפני: את בוודאי מודאגת.

23596: חבר הכנסת, כל כך מעט אני מדברת.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת, אני יכול לרשום אותך קול שני, אבל אני לא יכול בתוך כל אחד.

משה גפני: אני מתנצל.

23596: אנחנו מאוד מאוד מודאגים בשני היבטים.

23596: ההיבט הפחות חשוב הוא ההיבט הכספי.

23596: לא יעלה על הדעת שעם השמיכה הצרה של אותן רשויות, שלא יכולות להרשות לעצמן להוסיף חינוך עם אותה שמיכה צרה, יוסיפו עכשיו עוד מטלה שתגרום לכך שאנחנו נגלה או את הרגליים, או את הראש, או את האוזניים, או את הבטן.

23596: זה לא יעלה על הדעת.

זבולון אורלב: השרה כבר קבעה את הכללים?

23596: לא, אני אדבר מיד גם על הכללים.

23596: אבל קודם כל אני מדברת על כך שמדינת ישראל חייבת לפצות את הרשויות המקומיות בגובה ההוצאה שתיגרם להם בנוסף להוצאה הרגילה, אחרת המשמעות היא שאותו חינוך, אותו פער שעליו אני מדברת, יגדל.

23596: כי אם ברשות שלא יכולה להחזיק כרגע את החינוך שלה ברמה נאותה, עוד יוסיפו לה מטלה נוספת, הרי שברור שהחינוך הממלכתי והממלכתי דתי הוא שיינזק, כי משם נצטרך לקחת.

23596: אין לנו מנין לקחת.

23596: אבל אני מודאגת בהיבט נוסף.

23596: אני מודאגת מכך שעד שאנחנו לא נראה באמת את אותן תקנות, שעדיין לא ראינו, אנחנו מאוד מאוד חוששים שבמדינת ישראל תיווצרנה שתי חברות שלא תדענה לדבר אחת עם השנייה.

23596: חברה אחת שבה יילמדו מקצועות הליבה, שבה ברור שמלמדים את עקרונות היסוד של מגילת העצמאות ומדברים על דמוקרטיה, ומדינה אחרת, שבה אין מקצועות ליבה, שבה אין פיקוח על מה שנעשה, שבה אנחנו לא יכולים לומר מה כן ומה לא, שבה עמותות איסלמיות מחנכות לשנאת מדינת ישראל, שבה עמותות פרטיות מלמדות שכבה אליטיסטית ומגבירות את הפערים.

23596: אנחנו מאוד מאוד חוששים מזה, ולכן אנחנו נקפיד, נשים לב ונדאג לכך שבקריטריונים שייקבעו---

מוחמד ברכה: גברתי ראש העיר, אני מציע לך לחזור מהמשפט האומלל הזה.

23596: לא, אני לא חוזרת.

23596: אני לא חוזרת ואני רוצה לומר לך משהו, חבר הכנסת.

זבולון אורלב: היא אמרה את זה בלשון עדינה.

מוחמד ברכה: אני חושב שאת עושה עוול.

23596: אני לא סיימתי.

מוחמד ברכה: אם נגיד את זה בצורה יותר ברורה, את מסיתה כאן ואת אמורה לייצג את השלטון המקומי, כולל הרשויות הערביות.

מוחמד ברכה: את לא יכולה להגיד דבר כזה.

זבולון אורלב: למה אתה מחפה על---

מוחמד ברכה: אני מציע לך לייצג את מה שאת מייצגת.

מוחמד ברכה: את מייצגת את השלטון המקומי על כל גווניו ואל להשתמש בוועדת החינוך כדי להסית.

23596: נכון, ואני מייצגת את---

מוחמד ברכה: אני הצעתי לך בנעימות---

23596: שמעתי, שמעתי.

מוחמד ברכה: שאת עושה עוול, אבל את בעצם מסיתה.

23596: אני אענה לך, אני אענה לך.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת ברכה, המחאה שלך נשמעה פה.

23596: נרשמה, נכון.

23596: אני אענה.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת המחאה נשמעה?

מוחמד ברכה: אני חושב שאתה צריך להגיד---

זבולון אורלב: היא צודקת מאה אחוזים, אני לא מבין מה הצורך ב---

מוחמד ברכה: על מה, מה צודקת?

זבולון אורלב: היא צודקת שהתנועות החמאסיות מחנכות את---

מוחמד ברכה: מה אתה אומר עכשיו?

מוחמד ברכה: אתה היית מנהל כללי של משרד החינוך סלקטיבי---

זבולון אורלב: בזמני זה לא היה.

זבולון אורלב: אני לא נתתי לחמאס להקים בתי ספר.

מוחמד ברכה: אתה האחרון שיכול לדבר על דברים כאלה.

זבולון אורלב: מה אתה מגן על החמאס?

מוחמד ברכה: אתה האחרון שיכול לדבר על הדברים האלה, מהחינוך---

זבולון אורלב: אני הראשון, לא האחרון.

זבולון אורלב: הראשון.

מיכאל מלכיאור: זו לא הסוגיה.

23596: חברים, אני רוצה לחזור ולומר שנכון, אני יושבת ראש ועדת החינוך ומייצגת את מרכז השלטון המקומי והדברים שאמרתי מקובלים על החברים שלנו במגזר הערבי.

23596: חברים במגזר הערבי---

מוחמד ברכה: אז את גם מסיתה ומשקרת.

זבולון אורלב: איך אתה מדבר?

23596: עכשיו אתה תצטרך לחזור בך.

מוחמד ברכה: איך אני מדבר?

מוחמד ברכה: כי היא מנסה להדביק לאנשים דברים שהם לא... היא משקרת.

23596: חברים שלנו במגזר הערבי מאוד מאוד מודאגים מהחוק הזה שייאלץ אותם להפריש כספים מהחינוך הציבורי בתוך הרשויות הערביות, ששם זה מאוד מצומצם, והם ייאלצו לתת לעמותות פרטיות, שמתחרות בהם ובחינוך הציבורי.

23596: וזה על דעת הרשויות הערביות.

מוחמד ברכה: את צריכה לדבר על הרפורמה בלי להסית.

23596: ואני מבקשת מחבר הכנסת ברכה שידבר עם ראשי המגזר הערבי ויידע ויבין שמה שאני אומרת, זה על דעתם.

23596: המגזר הערבי מתנגד לעמותות הפרטיות.

מוחמד ברכה: את מדברת עם ראשי הרשויות?

23596: אבל אני רוצה שלא יובן---

משה גפני: הייתי שואל אם זה גם מקובל על ראשי הרשויות.

מיכאל מלכיאור: אני יודע, אתה היית שואל הרבה דברים.

מיכאל מלכיאור: נכון.

משה גפני: היא לא היתה מזכירה את זה, אילולא אנחנו.

משה גפני: היא מתכוונת אלינו.

23596: נכון.

23596: אתה צודק, נכון מאוד.

23596: חבר הכנסת גפני צודק.

23596: כשאנחנו מדברים שאנחנו מאוד מאוד חרדים לחינוך הציבורי, הממלכתי והממלכתי-דתי, מאוד חרדים, אנחנו מתכוונים לכך שאנחנו חוששים שבמדינת ישראל יהיו כאלו שלא ילמדו את מקצועות הליבה---

משה גפני: וזה מייצג את ראשי הרשויות החרדיות עכשיו?

23596: זה לא.

23596: אבל הרוב בוועדת החינוך, זה בהחלט על דעת ועדת החינוך וזה בהחלט על דעת יושב ראש מרכז השלטון המקומי ועל הרוב במרכז השלטון המקומי.

23596: אנחנו מאוד חרדים, ויותר מזה - לא ניתן.

23596: לא ניתֵן, לא רק בגלל העניין הערכי, לא רק מפני שאנחנו יראים לדמוקרטיה ולאזרחות ולערכי מדינת ישראל, כפי שנחרתו במגילת העצמאות.

23596: אנחנו מאוד מאוד יראים לכך ומאוד מאוד רוצים שיישמרו בכל אותם מוסדות שהמדינה מממנת, ואנחנו ניאלץ לממן, אבל יותר מזה, אנחנו רואים בדאגה רבה את העובדה שפחות ופחות אנשים וילדים משתתפים בכוח העבודה שלנו.

23596: וברגע שאנחנו רואים שישנם מגזרים שלמים שמכיוון שלא מחנכים ולא מלמדים אותם מקצועות שלאחר מכן מאפשרים הקניית מקצוע היי-טק, או מקצוע שבאמת מכניס את האדם לכוח העבודה, כשאנחנו רואים את זה, אנחנו מאוד חוששים שבעוד מספר שנים נעמוד בפני מצב בלתי אפשרי שבו 60% של החברה העובדת תצטרך לשאת על גבה 40% של חברה לא-עובדת.

23596: אנחנו חושבים שזו חובתה של מדינת ישראל---

משה גפני: תנתקי להם גם את המים.

23596: לא.

משה גפני: למה?

משה גפני: הם הרי יהיו פה לא-יצרנים.

23596: אני אדאג לכך שהם ילמדו.

23596: חבר הכנסת גפני, אני רוצה שהם ילמדו את מקצועות הליבה, כדי ש---

משה גפני: לא, מה שאת רוצה, לא מעניין אותי.

משה גפני: תנתקי להם גם את המים.

23596: אז אני מצטערת שזה לא מעניין אותך, אבל זה מעניין אותי.

משה גפני: ממש לא מעניין אותי.

23596: וזה מעניין את מרכז השלטון המקומי.

משה גפני: מעניין את מרכז השלטון המקומי, כל מה שאת אומרת זה הסתה.

23596: אנחנו נעשה את הכול---

משה גפני: לא, באמת.

מוחמד ברכה: את אף אחד לא מעניין מה שאת אומרת כאן.

מוחמד ברכה: דברי ההסתה שלך.

23596: אנחנו נעשה את הכל, שבכל מקום שבו לומדים על חשבון כספים ציבוריים, יכשירו את הילדים לעבודה ולהתחלק במטלות ובחובות של החברה הישראלית.

23596: זה עיקר הדברים שאותם אנחנו רצינו לומר ועל כך אנחנו עומדים, ואנחנו מברכים בשנה טובה.

יעקב אגמון: ישנה בעיה, ונמצאת פה נציגת האוצר, נושא ההסעות הוקפא עד שנת 2002, במסגרת חוק ההסדרים.

יעקב אגמון: ישנן לא מעט רשויות שאינן מסוגלות להסיע ב-1 בספטמבר.

זבולון אורלב: מה פירוש מוקפא?

זבולון אורלב: מה מוקפא?

יעקב אגמון: מוקפא זה, שקל ששילמת בשביל הדלק בשנת 2002, אתה משלם בגינו היום, היה עדכון קטן---

זבולון אורלב: התעריפים מוקפאים.

יעקב אגמון: זה לא רק זה.

יעקב אגמון: זה גם חשמל ומים, הכל נשאר כפי שהיה בעבר.

יעקב אגמון: כל שנה, כולל השנה, בחוק ההסדרים, הביאו שוב המשך הקפאה.

יעקב אגמון: אנחנו קוראים לזה התשלומים השקליים, ואנחנו מבקשים שהנושא הזה יוסדר באופן מיידי, כי יש לנו מצב שהרשויות הודיעו שהן לא תסענה.

יעקב אגמון: הובטח לנו, משרד החינוך---

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה נושא חשוב וכבד ואני חושב שאנחנו גם צריכים לקחת על עצמנו גם פה, יחד אולי עם ועדת הכספים, את הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שבהעלאת מחירים שיש של דלק במדינת ישראל, עובדים עכשיו מאז 2002 באותו תקציב.

מיכאל מלכיאור: ההסעות זה דבר נחוץ ביותר בשביל הילדים, כדי להגיע לבית הספר.

מיכאל מלכיאור: זה כולל גם חינוך מיוחד והרבה מאוד ילדים שבמיוחד צריכים את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אין לזה שום היגיון להקפיא את המחיר וזה, שוב, נופל על השלטון המקומי שכמו שאמרה גב' יעל גרמן, מגדיל את הפערים, כי בהרצליה יוכלו לשלם, אבל בשאר המקומות זה לא כך.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב ראש.

אלכס מילר: לנצל את ההזדמנות, אני רוצה לברך את התלמידים, מורים, הורים ועובדי מערכת החינוך בפתיחת שנת הלימודים, ולאחל שנה פורייה ומוצלחת.

אלכס מילר: אני גם רוצה לגעת בכמה נושאים שעלו מקודם.

אלכס מילר: דובר פה על כך שמשרד החינוך לקח לעצמו יעדים, כמו נושא של הבנייה והנושא של המשכורות של המורים.

אלכס מילר: אני בטוח שבשנים האחרונות ההזנחה בנושאים האלה הביאה לכך שהיו חייבים לבוא ולמצוא דרך חדשה לטפל בנושאים הללו.

אלכס מילר: אבל לא יכול להיות ששאר הדברים, שגם היו באותם שנים בהזנחה, ואנחנו ראינו שבשנת 2002 ו-2004 היה קיצוץ רחב בנושא של החינוך וזה הביא לכך שנושאים רבים נפגעו ולא סתם ועדת החינוך מעלה אותם היום, כי במערכת החינוך, כולנו יודעים שלא ניתן לראות דברים מהיום להיום, ניתן לראות אותם רק אחרי שנים.

אלכס מילר: ואנחנו רואים כבר עכשיו שחלק מהדברים נפגעו קשה מאוד, ולהחזיר אותם יהיה ניתן אך ורק על ידי תכנית רב-שנתית בכל הנושאים.

אלכס מילר: אנחנו מבחינתנו מעלים את הנושאים האלה בוועדת החינוך וכמובן שהעלויות של אותם דברים הן אדירות, כשעושים חשבון ביחד, אבל עושים את זה בשביל שבסופו של דבר יבואו אלינו עם התכנית, תכנית כוללת של כל הדברים, גם אם זה קשור לבנייה, גם אם זה קשור למשכורות.

אלכס מילר: אני גם רוצה להגיד מלה טובה לך, מר יוסי וסרמן, על הנושא של הרפורמה ועל הנושא של שיתוף הפעולה, אבל חשוב לראות ברפורמה הזו גם חיזוק של מעמד המורה.

אלכס מילר: היום, ואני כבר העליתי את הנושא הזה כמה וכמה פעמים בכל הישיבות שהיו קשורות לנושאי מעמד המורה, על העניין של התואר שמקבלים במוסדות להכשרת המורים, תואר שעדיין הולך כתואר BED, ואנחנו דיברנו על זה שכדאי כבר להגיע למצב שכל התארים במוסדות להכשרת מורים ייהפכו לבי.

אלכס מילר: איי.

אלכס מילר: זה פוגע כשאתה הולך ללמוד תואר שני באוניברסיטה, שאומרים לך 'בגלל שלמדת BED, אתה חייב לעשות אנגלית'.

אלכס מילר: זה לא הגיוני שהמורה שמקבל תואר ראשון, מקבל תואר שהשם שלו פחות טוב מעורך דין, או מרופא, או מכל אחד אחר שלומד לתואר ראשון.

אלכס מילר: וזה מחזק מאוד את מעמד המורה.

אלכס מילר: אני גם רוצה להעלות את הנושא שדובר פה מקודם, על ועדת הכספים, על העיכובים.

אלכס מילר: לא הסתרנו ואנחנו נמשיך להיאבק על החיזוק של שילוב עולים במערכת החינוך.

אלכס מילר: עדיין אין לנו תשובה או פתרונות לכל הנושאים שהעלינו במשך השנה, גם בוועדת החינוך, ולא פעם אחת גם בוועדת הכספים.

אלכס מילר: הנושאים האלה מאוד חשובים.

אלכס מילר: אם היום לא תהיה תכנית רב-שנתית על חיזוק של העולים במערכת החינוך, בסופו של דבר אנחנו נמצא את עצמנו במצב הרבה יותר גרוע מהיום.

אלכס מילר: ראינו את התוצאות.

אלכס מילר: עשרות אחוזים של נושרים בכיתות י"א ו-י"ב.

אלכס מילר: למה זה נובע?

אלכס מילר: מאיפה זה נובע?

אלכס מילר: הילדים האלה לא מצליחים למצוא את עצמם בתוך המערכת.

אלכס מילר: אם לא הוספו שעות, אם לא הוספו תכניות לאותם בתי ספר ששם יש עולים, בסופו של דבר הילדים האלה ימצאו את עצמם ברחוב.

אלכס מילר: ואם היום יש אפשרות לעשות את זה, אז אנחנו ניאבק, ואני מכריז פה חד משמעית, שאנחנו נמשיך להיאבק בכל הכלים הפרלמנטריים שלנו, בשביל---

יולי תמיר: כולל עיכוב העברות כספיות?

אלכס מילר: אני אמרתי ואני אומר את זה.

אלכס מילר: אי אפשר היום לבוא ולהזניח את הנושא הזה.

אלכס מילר: הילדים האלה גדלים בתוך המערכת ואנחנו מצפים מהם בסופו של דבר שיתגייסו לצבא הגנה לישראל, עם ערכים, עם פטריוטיזם.

אלכס מילר: מאיפה הם יקבלו את זה, אם הם לא לומדים את זה?

אלכס מילר: מי ילמד אותם?

יולי תמיר: אין לנו ויכוח על המהות, אני שואלת אותך, האם באמת---

אלכס מילר: אבל מאיפה זה יבוא, אם זה לא נעשה?

אלכס מילר: את אמרת לי לפני שבוע שתהיה תכנית על הדברים שאתם עושים בנושא של הקליטה.

יולי תמיר: נכון, אנחנו עובדים להכין אותה.

אלכס מילר: אוקיי, כשתבוא התכנית, אנחנו נבחן את זה, נשב ביחד, אין לי שום בעיה, גם עם יושב ראש ועדת כספים, בתפקידו.

אלכס מילר: תוכלו לשבת ולעשות ישיבה על כל הדברים שקשורים לנושאים שהועלו על ידי ועדת הכספים, פעמיים, ופעמיים לא קיבלנו תשובה בוועדה על אותם נושאים, גם של נושא של השפה הנלמדת.

יולי תמיר: אני שואלת אותך שאלה ישירה: יש תכנית, המנהל הכללי עובד על התכנית, יש לו עומס גדול.

יולי תמיר: אמרנו שאנחנו מכינים תכנית, להציג אותה, אבל אני שואלת אותך, האם זה מצדיק עיכוב של העברות תקציביות שעלולות למנוע את פתיחת שנת הלימודים.

אלכס מילר: אני שוב אומר, אנחנו, כל השנה, במשך כל השנה, התרענו והעלינו את הנושא הזה על סדר היום.

אלכס מילר: אנחנו גם הזהרנו שבסופו של דבר כל עוד הנושא הזה לא יטופל, נשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים.

אלכס מילר: אין מה לעשות, אלה הכלים הפרלמנטריים ובהם נשתמש.

אלכס מילר: אנחנו לא נרשה לכך שלא יהיה פתרון לשילוב של העולים שמגיעים היום למדינת ישראל, בתוך מערכת החינוך, וגדלים ללא ערכים וללא השעות, ולא מסוגלים אפילו לקבל שעות בלימודי עברית, כמו שמגיע להם.

אלכס מילר: לא לומדים עברית, לא מקבלים ערכים.

אלכס מילר: איך אתם רוצים שהם יהיו אזרחים של המדינה, שגם אחר כך הם צריכים להגן עליה?

אלכס מילר: מאיפה זה יבוא להם?

אלכס מילר: זה לא יבוא להם מהאוויר, זה צריך לבוא ממערכת החינוך ואתם צריכים לדאוג לזה.

אלכס מילר: תנו לנו פתרון, אנחנו נשתף פעולה, כמו ששיתפנו מקודם.

יולי תמיר: אני מוכרחה להגיב על זה, כי אני חושבת שיש פה אלמנט... העניין של קליטת עלייה חשוב לנו, המנהל הכללי התחיל להכין תכנית.

יולי תמיר: אחת הסיבות שהתכנית לוקחת כל כך הרבה זמן, כי כשעשינו פרישת המהלכים שעשינו רק בשנה הזו, לעודד קליטת עלייה במערכת, פרשנו עשרות תכניות ואנחנו עדיין עובדים כדי לאגם את כל המשאבים ולהציג תכנית מאוד עניפה, חלקה הגדול מבוצע בהצלחה רבה.

יולי תמיר: אנחנו גם הסברנו שדוח שמידט, שהמשרד שותף לו, יעסוק בנושא, המאוד חשוב, של נוער במצוקה, ויגיע בחלקו באמת למקום שהוא נדרש, של נוער עולה.

יולי תמיר: מה שלא מקובל עליי, ואני אומרת את זה בגלוי, זה להשתמש בכלי של עיכוב העברות תקציביות, ערב פתיחת שנה, ובכלל, לצורך קידום רעיון חשוב ככל שיהיה.

יולי תמיר: המערכת לא יכולה להתנהל כך.

יולי תמיר: המערכת הזו צריכה לשרת את כולם.

יולי תמיר: היא צריכה לשרת את חבר הכנסת גפני ואת חבר הכנסת ברכה, ואותך, ואת יעל גרמן, ואת כל מי שיושב כאן.

יולי תמיר: לא יכול להיות שקבוצה אחת תבוא ותגיד, 'בגלל שאנחנו לא שבעי רצון, אנחנו מעכבים את מעבר הכספים לכל המערכת' וישביתו את המערכת.

יולי תמיר: זה נראה לי לא סביר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשב עם יושב ראש ועדת הכספים, ננסה לפתור את העניין הזה, כי ודאי לא יכולים לעכב את פתיחת שנת הלימודים ואנחנו, יחד עם זה, נדאג לעלייה ולצמצום הפערים פה ונילחם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשב על זה בהמשך היום.

אלכס מילר: רק כמשפט, אני רוצה להגיד שגם הנושא של עיירות הפיתוח, שהחיזוק של המערכת בעיירות הפיתוח, חשוב מאוד ואנחנו רואים שאם גם מערכת החינוך מבחינת העניין התקציבי לא תחזק את עיירות הפיתוח, אנחנו נראה את הירידה ובסופו של דבר, העיירות הללו יזדקנו ולא תהיה שם עלייה של צעירים ועלייה של צעירים אפשר להבטיח אך ורק בעזרה של השקעה, בעזרה בחינוך, השקעה בדיור ובמשכנתאות, ואם הדברים האלה ימשיכו להתקצץ, אנחנו נגיע למצב שלא יהיו שם צעירים והכול שם ילך וידרדר.

יוסי וסרמן: מספר משפטים, ברשות היושב ראש.

יוסי וסרמן: ראשית אני מבקש להודות לשרה ולמנהל הכללי, למר אלי כהן, הממונה על השכר והצוות שאתו, על כך שאפשר יהיה, אחרי 60 שנות קיום מדינה, להתחיל ולראות ניצנים ראשונים של רפורמה ושינוי של מדינת ישראל כלפי מערכת החינוך.

יוסי וסרמן: מעולם לי לא זכור, ואני מורה ומנהל ותיק מאוד, הרבה מאוד שנים, שמדינת ישראל השקיעה במערכת החינוך סכומים של מספר משמעותי של מיליארדי שקלים על מנת להביא לשינוי מעמד שכר המורה וביסוס הפרופסיה שלו.

יוסי וסרמן: אנחנו נרצה להביא למערכת החינוך את טובי האנשים הצעירים של מדינת ישראל, שיבחרו להיות מורים, ולא עם 2,700 שקלים שכר התחלתי של בוגר אוניברסיטה, אלא עם 5,300 ו-5850, כשכר התחלי, בחודש הראשון לקבלת שכרו.

יוסי וסרמן: זה דבר ששאפנו אליו הרבה מאוד שנים והנה עכשיו יש סיכוי שנלך לרפורמה רחבה, שמה שאנחנו עושים עכשיו אלה הם השלבים הראשונים שלה.

יוסי וסרמן: עוד לא נגענו במספרי הילדים בכיתות, עוד לא נגענו בצורך, בחובה של מדינת ישראל להכיר בחינוך כמקצוע בעל עדיפות לאומית מובילה, כי זה היסוד לעצם קיום החברה.

יוסי וסרמן: החינוך במדינה כמו ישראל.

יוסי וסרמן: לנו אין משאבים, לנו יש משאב אנושי.

יוסי וסרמן: אנחנו צריכים שכולם יכירו בכך שהחינוך הוא יסוד היסודות של כולנו.

יוסי וסרמן: צריך להתמודד גם נגד האלימות ואמרה השרה והיא מובילה תכנית, שאנחנו נשמח להיות שותפים מלאים בה, למניעת נגע האלימות בבתי הספר, שהיא בבואה של החברה האלימה שבה אנחנו חיים.

יוסי וסרמן: יושבים כאן אנשי המשטרה ויודעים על מה אנחנו מדברים.

יוסי וסרמן: אלה הם דברים שעוד לא עשינו.

יוסי וסרמן: אנחנו צריכים לעשות.

יוסי וסרמן: מה שאנחנו עושים זה תחילתו של הליך.

יוסי וסרמן: ואני רוצה להגיד מלה לגברתי המכובדת, רונית תירוש, מתוך היכרות של הרבה שנים איתה.

יוסי וסרמן: היא ורפורמה הולכים יפה מאוד יחדיו.

יוסי וסרמן: יפה מאוד יחדיו.

יוסי וסרמן: ואם היה תלוי בה, בזמנו, היינו מתקדמים הרבה הרבה יותר.

יוסי וסרמן: זו אמירה שלי, על אחריותי שלי, אני אומר שהצוות הנוכחי---

משה גפני: לא הבנתי, אתה יכול להרחיב בזה?

יוסי וסרמן: הצוות הנוכחי, בראשות השרה, עם תפיסת העולם שלה, שכשעושים דברים עושים את זה בשיתוף עם בני אדם, ולא מכתיבים להם ומחוקקים להם, אלא משכנעים אותם שיעשו את העבודה מתוך רצון ומתוך הכרה, ועם המנהל הכללי של משרד החינוך והממונה על השכר, נפתחה הדרך לעשות זאת וגב' יעל גרמן, מרכז שלטון מקומי, יחדיו אפשר להתקדם ואפשר לבוא ולומר שנפתח פתח להתקדמות.

יוסי וסרמן: ידידי, מכובדי, חבר הכנסת, תואר BED, הוא תואר דיסציפלינרי של מקצוע ההוראה.

יוסי וסרמן: הוא בטח ובטח לא נופל מתואר בי.

יוסי וסרמן: איי.

יוסי וסרמן: , אבל נתווכח על זה ואני מוכן לנסות לשכנע אותך בעמדה הזאת.

יוסי וסרמן: אני רוצה לומר משהו על חבריי בארגון המורים.

יוסי וסרמן: רפורמה במערכת חינוך עושים כל המורים, לא עושים חלק מהמורים.

יוסי וסרמן: כל המורים צריכים להיות שותפים ברפורמה במערכת החינוך, שכאמור פעם ב-60 שנה, מאז שהמדינה קמה, לא היתה כמותה.

יוסי וסרמן: לא היתה כמותה.

יוסי וסרמן: יש לעשות כל מאמץ לנסות ולהביא לכך שכל ציבור המורים יהיה שותף ברפורמה, בהדרגה, בשלבים.

יוסי וסרמן: מדובר בסכומים גדולים ביותר.

יוסי וסרמן: היינו שמחים לעשות את זה בבת אחת, זה לא עובד.

יוסי וסרמן: למרות שאנחנו מייצגים 115,000 מורים, רוב ציבור המורים במדינת הציבור, אני חושב שכל ציבור המורים צריך להיות שותף בהליך כזה שמדינת ישראל מובילה ואני מקווה שבימים שנשארו, אפשר יהיה להגיע למצב שכל המורים ילכו לרפורמה, ילכו אחרי משרד החינוך ויובילו את הרפורמה, יחד עם משרד החינוך, ונקדם את מערכת החינוך קדימה.

יוסי וסרמן: אני רוצה לאחל שנה טובה לכל חברי הכנסת, לכל ההורים, לכל התלמידים, לכל חבריי המורים.

יוסי וסרמן: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מוכן לוותר עד שהשרה תחזור.

זבולון אורלב: דבריי מכוונים אל השרה.

זבולון אורלב: עם המנהל הכללי, יש לי רק שבחים.

זבולון אורלב: עם השרה יש לי ויכוח.

רונית תירוש: אז עד שהשרה תחזור, תרשה לי בכל זאת.

רונית תירוש: אני רק רוצה לברך.

רונית תירוש: קודם כל, אני רוצה להצטרף לקריאה של המזכיר הכללי של הסתדרות המורים, לרן ארז, ולהצדיק את דבריו בכך שאי אפשר לסבול מצב שבו מורה אחד ייהנה מהרפורמה והשני לא.

רונית תירוש: ואני קוראת לו להתעשת, להתעלות מעל כל הלבטים, ויש לבטים.

רונית תירוש: אני מסכימה איתו בחלק מהטיעונים, אבל מהפכה לא עושים ביום ואני מאוד מקווה שהוא יצטרף, ותוך כדי ינווט את המאבק שלו כדי להשיג יותר.

רונית תירוש: מה שנכון תמיד.

מיכאל מלכיאור: אגב, אנחנו כולנו מצטרפים לבקשה הזאת.

רונית תירוש: אני בטוחה בכך.

רונית תירוש: אני רוצה גם לברך את תלמידי ישראל, את המורים והמנהלים וצוותי ההוראה והחינוך ואת מי שדואג להם בהסתדרות המורים וגם בארגון, וכמובן את הנהלת משרד החינוך שאני יכולה לנחש את המאמצים שהיא משקיעה על מנת שהשנה תיפתח בצורה מסודרת.

רונית תירוש: אנחנו מתפללים, תומכים ומאחלים שנה טובה.

משה גפני: עכשיו אני, בגלל שאני לא מחכה לשרה.

משה גפני: אחרי זה, בשיחות שיש לי עם משרד החינוך, אני אגיד לה את מה שאמרתי.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מודה לך.

משה גפני: לא חשבתי לקחת רשות דיבור ואני באמת מודה בעובדה שאני מבלה הרבה במשרד החינוך, אני גם מקבל שם, דרך אגב, יחס טוב, גם מהשרה וגם מהמנהל הכללי.

משה גפני: אבל בעיות לא נפתרות.

משה גפני: במערכת החינוך החרדית, שבניגוד למערכות אחרות, היא כמעט לא הולכת להשבתה, אני דווקא הצעתי עכשיו כן ללכת להשבתה, אבל נוצר הרושם בציבור הרחב שהמערכת הזאת משופעת בהרבה מאוד כסף והיא מתפקדת מצוין.

משה גפני: היא לא מתפקדת, אנחנו לא נמצאים במדינה דמוקרטית, אין בעניין הזה מבחינתי שום ספק, לא שוויונית ולא כלום, וגם לא מכבדים את החוקים.

משה גפני: אני מבקש לומר כך, אדוני היושב ראש, ואני אמרתי במליאת הכנסת - חבר הכנסת ברכה, אני מתנצל על זה שיש חרדים, בגלל שלכן פגעו לכם בקצבאות הילדים, בציבור הערבי.

משה גפני: אם לא אנחנו, החרדים, לא היו מורידים את קצבאות הילדים, בכם לא היו פוגעים.

מוחמד ברכה: להיפך, להיפך.

משה גפני: לא, אני אומר לך.

משה גפני: אני מתנצל, זה בגללנו.

משה גפני: אני אומר לך, לא היו מדברים לחלוטין על הנושא של החינוך הערבי, האיסלמי וכל מה שמדובר, אילולא החינוך החרדי.

משה גפני: זה הנושא.

משה גפני: אם אנחנו לא היינו כאן, לכם היה יותר קל.

משה גפני: תאמין לי.

מוחמד ברכה: אתה מסית אותי נגדך?

משה גפני: לא, אני אומר לך את העובדות.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: אתה יודע שאני אומר אמת.

משה גפני: אנחנו מתנצלים בפני הציבור הערבי שאנחנו קיימים.

משה גפני: אגב, אני לא יודע אם את הנכבה, שהשרה אומרת שצריך ללמוד בליבה, אם גם החינוך החרדי צריך ללמוד.

משה גפני: כנראה שכן.

משה גפני: אנחנו דווקא בעד איזה מלחמת עצמאות של הציבור החרדי.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נלמד את זה.

משה גפני: על כל פנים, לגופו של עניין.

משה גפני: אני מבקש, כדי שלא ייווצר הרושם, לכן כל כך היה איכפת לי לומר את הדבר, אמרה פה השרה, אני אומר את זה וזה נאמר גם בדיונים בקדנציות הקודמות, כאן בוועדה- אנחנו מדברים על בתי ספר יסודיים.

משה גפני: בבתי ספר יסודיים בחינוך החרדי, בנים ובנות, לומדים את הליבה.

משה גפני: אנחנו לא רוצים לקרוא לזה ליבה.

משה גפני: מסיבותינו אנו.

משה גפני: יש דברים שיש בחינוך הממלכתי, שאנחנו לא רוצים לקחת.

משה גפני: אצלנו יש פחות אלימות, פחות סמים.

משה גפני: לא את הכול אנחנו לוקחים.

משה גפני: לוקחים את הליבה במתכונתה.

משה גפני: לומדים אנגלית ומדעים ועברית, והכול.

משה גפני: לומדים.

משה גפני: ברמה פחותה, בכל אופן חרדים, לא כישרוניים כמו האחרים, אבל לומדים את הכול.

משה גפני: אז יושבת ראש עיר, שאני מאוד מכבד אותה, אגב, מה שהיא אמרה לגבי החינוך החרדי, היא צודקת.

משה גפני: בהרצליה המצב הוא, הלוואי והיה בכל הארץ.

משה גפני: אבל לשבת פה ולהגיד דברים שלא מתחילים, לא מסתיימים.

משה גפני: מה זה לא לומדים את הליבה?

משה גפני: בדקת אם בבית הספר של החינוך העצמאי בהרצליה לומדים אנגלית?

משה גפני: לומדים מדעים?

משה גפני: אל תעני לי, תעשי לי טובה.

משה גפני: הרי זה לא יסתיים.

23596: אני רוצה שילמדו את הליבה.

23596: טוב שלומדים את הליבה.

משה גפני: על החרדים אפשר להגיד כל מה שרוצים, העובדות לא יבלבלו.

23596: אין בעיה במקום שלומדים את הליבה.

משה גפני: אבל גב' יעל גרמן, לי יש חסינות, לך אין.

משה גפני: אז בואי תני לי להגיד.

23596: אתה צודק.

23596: עובדים על חסינות לראשי עיר, אבל זה עוד לא הולך.

משה גפני: מה שעושים לכם, עושים בדיוק את ההיפך.

משה גפני: אני עכשיו צריך להגן עליכם בוועדת הפנים.

משה גפני: על כל פנים, לומדים את הליבה והמציאות היא שלבוא ולומר כאן שאת לא מוכנה לחוק נהרי.

משה גפני: אני לא רוצה את חוק נהרי, לא ביקשתי את חוק נהרי.

משה גפני: ביקשתי להשאיר את המצב הקיים, כמות שהוא.

משה גפני: לא ביקשתי שום דבר נוסף.

משה גפני: לא מאפשרים את זה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לגבי ההסעות.

משה גפני: תקציב ההסעות במשרד החינוך הוא 600 מיליון שקלים.

משה גפני: החינוך החרדי, לא רוצה להתהדר במספרים, אני לא יודע מה, אבל אנחנו מדברים על בין 15% ל-20%, כאשר תקציב ההסעות של החינוך העצמאי הוא 21 מיליון שקלים, שלא מועבר.

משה גפני: 21 מיליון שקלים, נדמה לי, היות ואני באמת למדתי בחינוך העצמאי ושם, כשלמדו מתמטיקה, הלכתי לים, אבל נדמה לי שאנחנו מדברים על משהו בסביבות 3%, כשהחינוך החרדי הוא בסביבות 15% עד 20%.

משה גפני: זה החוק אומר.

משה גפני: החוק, שעליו את רוצה שאני אחנך את הילדים שלי, אומר בחוק יסודות התקציב, שצריך לתקצב בשווה את תלמידי החינוך העצמאי, כמו כלל ילדי ישראל.

משה גפני: עכשיו תסבירי לי, איך אני אסביר לילד החרדי, שהוא מתוקצב 3%, בשעה שהוא קרוב ל-20% ממערכת החינוך.

משה גפני: איך זה מתיישב עם החינוך לדמוקרטיה ושמירת השוויון והחוק?

משה גפני: לא סיימתי.

משה גפני: הרשויות המקומיות הרי מביאות את ה-matching.

משה גפני: בסביבות 50%, תלוי לפי היישוב שעליו אנחנו מדברים.

משה גפני: הרשויות המקומיות, ברוב המוחלט של המקומות, לא מביאות את ה-matching.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו מדברים כבר לא על 3%, אלא מדברים כבר על 2%, על אחוז וחצי.

משה גפני: ולא סיימתי.

משה גפני: תתנו את ה-2%.

משה גפני: גם את זה לא נותנים!

משה גפני: אנחנו נמצאים ערב פתיחת שנת הלימודים ואת השוטף (אני לא מדבר על החובות, שיש כבר החלטת ממשלה), את השוטף לא נותנים.

משה גפני: אנחנו הולכים לפתוח ב-2 לספטמבר, הולכים לפתוח את מערכת הלימודים, הילד בקרית שמונה (אצלנו זה בתי ספר אזוריים, זה לא ישובים חרדיים, יש בית ספר אחד באזור), הילד צריך לנסוע לבית הספר, איך הוא ייסע?

משה גפני: איך?

משה גפני: עכשיו, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, תדע לך שהשרה עושה הכול על מנת שזה יקרה.

משה גפני: המנהל הכללי עושה הכול על מנת שזה יקרה, הם פשוט לא שולטים במשרד.

משה גפני: זאת בעיית הבעיות.

משה גפני: אין מדיניות, אין כמו לעמוד מול התלמידים, מול המורים, מול המערכות, ולהגיד 'זאת המדיניות של המשרד ואנחנו דורשים שזה יהיה'.

משה גפני: יש אנשים, בדרג שונה לחלוטין מאשר שרה ומנהל כללי, ששולטים במשרד.

משה גפני: מדברים על רפורמות, מדברים על כל מיני דברים.

משה גפני: אני הרי מכיר את זה, הרי אני עובד במשרד החינוך.

משה גפני: אני לא מקבל שם משכורת, אבל אני עובד שם, אני יודע איך המשרד מתנהל.

משה גפני: אני צריך להגיע ולשמוע מאנשים מכובדים, שאני מאוד מכבד אותם, כמו גב' יעל גרמן, על התנועה האיסלמית ואיזה מן ציונות גדולה, אבל יש ילד קטן, בן 6, ילדה בת 6, שב-2 בספטמבר היא צריכה לנסוע לכיתה א' ומדינת ישראל לא מעמידה לה הסעה.

משה גפני: ומספרים לי פה על מורכבות ועל טיעונים משפטיים.

משה גפני: איזה טיעונים משפטיים?

משה גפני: על מה אתם מדברים?

משה גפני: אתם לא מדינה שוויונית.

משה גפני: אני לא הולך ללמד את הילדים שלי על הדמוקרטיה שלכם.

משה גפני: אני הולך ללמד על דמוקרטיה אמיתית, שכל ילד שווה, בין אם הוא ערבי, בין אם הוא חרדי, בין אם הוא ציוני-דתי, בין אם הוא סתם איזה, לא יודע, סתם כזה חרדי.

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, תודה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב ראש.

מיכאל מלכיאור: השאלה מאוד ברורה.

משה גפני: לא, אין לי שאלות.

מיכאל מלכיאור: ההערה.

משה גפני: אין לי שאלות, אני רק מבקש ממך, אדוני היושב ראש, תאמר לשרה ולמנהל הכללי שייקחו את המושכות לידיים, ינהלו את המשרד ושיודיעו היום תשובה, מה אומרים לאנשים, או למסיעים שבמשך חודשים ארוכים לא שילמו להם שקל וצריך לפתוח את שנת הלימודים.

משה גפני: אני לא מדבר על עוד אלף בעיות.

משה גפני: רק זה לבד מספיק.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש התייחסות של השרה לעניין הזה, במיוחד של ההסעות, שהיה בו איזה אי-בהירות במה שנאמר לפני זה.

מיכאל מלכיאור: יש כאן תחושה שאתם רוצים לפתור את הבעיה ולא ממש מצליחים.

יולי תמיר: טוב, הבעיה, כפי שגם אמר המנהל הכללי בבהירות רבה, היא בעיה משפטית, ואנחנו מוכנים לעשות הרבה מאוד דברים כדי שהמערכת תיפתח, חוץ מאשר לפעול בניגוד לחוק.

יולי תמיר: במסגרת לימודי הדמוקרטיה שלי לימדו אותי גם את שיטת הכפיפות לחוק.

מיכאל מלכיאור: אגב, זה נכון גם לגבי החוק של הילדים חולים?

יולי תמיר: זה נכון לגבי כל דבר.

מיכאל מלכיאור: כי המשרד לא מקיים את החוק.

יולי תמיר: אנחנו מקיימים את החוק.

מיכאל מלכיאור: ממש לא.

יולי תמיר: סליחה, חבר הכנסת מלכיאור, אנחנו מקיימים את החוק.

יולי תמיר: אנחנו לא מקיימים אותו תמיד במלואו, כי גם החוק מכיר בזה, לעניות דעתי, ויתקנו אותי גדולים ממני במשפט, גם המערכת המשפטית מבינה שאני צריכה את מה שיש לי לחלק על פי קריטריונים מוכרים וראויים, ואם אין לי את כל הסכום, אני לא יכולה לחלק את מה שאין לי.

יולי תמיר: אבל אני רוצה לחזור לדבריו של חבר הכנסת גפני.

יולי תמיר: אני חושבת שיש בעיה מהותית, שאנחנו ננסה לפתור אותה השנה, באמת לא בשיטת הטלאים, אלא בשיטת היסוד.

יולי תמיר: דרך אגב, אני הצעתי לחבר הכנסת גפני, כמו גם לחברי כנסת אחרים, שאנחנו נראה בחינוך החרדי חינוך ממלכתי-חרדי.

יולי תמיר: הם היו נכנסים תחת כנפיה של המדינה, לא ברמה הפדגוגית, שאני יודעת שהעצמאות הפדגוגית יקרה לליבם ואני לא מתכוונת לפגוע בה, אבל ברמה המנהלית, כל הבעיה הזו היתה נפתרת.

יולי תמיר: הרי אנחנו חיים במדינה שאימצה לעצמה פתרון, שמשפטית הוא מאוד מורכב.

יולי תמיר: אנחנו ננסה לפתור את הבעיה המשפטית.

יולי תמיר: כמו שיודע חבר הכנסת גפני, אנחנו בשיח מתמיד עם משרד המשפטים, עם היועץ המשפטי לממשלה.

יולי תמיר: כל שיותר לנו לעשות, ייעשה מיד.

יולי תמיר: מעבר לזה, אני לא יכולה לעשות או לשנות קריטריונים שמשרד המשפטים לא מאשר אותם.

משה גפני: לא, אנשים עוד יחשבו שהחוק אומר לא לשלם.

משה גפני: החוק אומר לך לשלם.

יולי תמיר: לא, הרב גפני, החוק אומר לי לשלם.

משה גפני: היות ואני מכבד אותך, אני לא מגיב.

משה גפני: את רק צריכה לדאוג שיהיו הסעות.

יולי תמיר: הרב גפני, אתה יודע את התנאי שהוצב לגבי הקמת עמותה, ואתה יודע איזה התנגדות.

יולי תמיר: אנחנו הלוא מדברים על זה כל יום.

יולי תמיר: אתה יכול לומר 'משרד המשפטים' בביטול, אני לא.

יולי תמיר: אני רוצה לומר מלה גם על העניין של תקנות חוק נהרי.

יולי תמיר: כידוע, אני התנגדתי לחוק נהרי, אבל באותה רוח שאמרתי קודם לכן, חוק הוא חוק ומרגע שחוקק, אני מצייתת לו.

יולי תמיר: אנחנו השלמנו את התקנות.

יולי תמיר: סליחה, גב' יעל גרמן, אבל השלטון המקומי ראה אותן והוא אף הגיב עליהן, ואף היינו בשיח---

23596: ישבנו אצלך ואמרנו מה עמדתנו.

יולי תמיר: לא, גם אחרי זה, את פשוט לא היית.

יולי תמיר: את לא היית בארץ, אבל היה דיון על זה ואנחנו קיבלנו את כל ההערות, גם מפורמה 15 וגם מהשלטון המקומי, והרבה מאוד עמותות שמושפעות מהחוק נתנו לנו את חוות דעתן, כולל השר נהרי.

יולי תמיר: הגענו לנוסח כמעט מוסכם של תקנות.

יולי תמיר: הודענו אתמול, בראשית הכנס (את הגעת קצת יותר מאוחר).

23596: לא, אני שמעתי אותך היטב היטב.

יולי תמיר: הודענו שאנחנו לא ניתן, וזה גם על דעתו של השר נהרי, אנחנו לא ניתן ליישם את התקנות בלי הסכמה על מימון התקנות.

יולי תמיר: לכן עתידה להיות בהקשר זה פגישה של השלטון המקומי עם משרד האוצר ועם השר נהרי ואיתנו, על מנת לסכם את הנושא הזה.

יולי תמיר: אני הכרזתי שהתקנות לא יתוקנו, אלא אם נגיע להסדר ברמה התקציבית, אחרת לא תהיינה תקנות והנושא הזה נמצא בטיפול מתמיד ויומיומי.

יולי תמיר: אני חושבת שאנחנו הולכים בכיוון נכון, אם החליטה המדינה, תתוקנה תקנות.

יולי תמיר: אנחנו הכנסנו את התקנות, דברים מהותיים מבחינתי, לגבי תפיסתנו את ערכי החינוך, ואני מקווה שאנחנו נצליח להגיע גם להסכמה בנושא התקציב.

זבולון אורלב: מערכת החינוך ידעה שרים ממפלגות שונות ומדעות שונות ושרים מראשית המדינה ממפלגת העבודה, מהמפד"ל, מהליכוד, ממרץ היו שלושה שרים.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך, גברתי השרה, שהבעיות שיש בחינוך הציוני דתי, שיש בהיבט הפוליטי, בהיבט הרעיוני, בהיבט האידיאולוגי, שיש לנו איתך, לא היו לנו עם אף שר קודם.

זבולון אורלב: הראיה הטובה ביותר זה הבעיות החוזרות ונשנות שיש לנו עם השירות הלאומי וגם במה תעסוקנה הבנות של השירות הלאומי.

זבולון אורלב: פתאום הן פסולות לכל מיני משימות לאומיות.

זבולון אורלב: עוד מעט יעשו גם בצבא אולי שינויים בין מפקד עם כיפה סרוגה לבין מפקד שאין לו כיפה סרוגה על הראש.

זבולון אורלב: זה גם אחוז הקיצוצים שהושתו על ארגוני הציונות הדתית, כמו המכינות הקדם צבאיות, כמו המדרשות, כמו נושאים נוספים, ולכן בסדר שיש ויכוחים פוליטיים, זה בסדר.

זבולון אורלב: יכולים להתווכח על הקו הירוק, יכולים להתווכח על הנכבה, יכולים להתווכח על הרבה מאוד דברים פוליטיים, אנחנו אנשים פוליטיים, זה בסדר גמור, אבל לא היה לנו תקדימים כאלה שהוויכוחים האידיאולוגיים גלשו גם להרגשה שהחינוך הציוני-דתי פשוט מוכה, מקוצץ באופן בלתי פרופורציונאלי ופוגעים בו.

זבולון אורלב: אני לא צריך להטיף מוסר לאף אחד באשר לחשיבותו של החינוך הציוני-דתי, דווקא בימים אלה, שמדברים בסדר היום הלאומי על נושאים שונים.

זבולון אורלב: אין צורך לפרט.

זבולון אורלב: אני חושב שזו חובתו של כל שר חינוך, מעבר לחילוקי הדעות האידיאולוגיים, לדאוג לחיזוקו של החינוך הציוני-דתי.

זבולון אורלב: הדבר השני שאני רוצה לומר זה שבסוגיה של צמצום הפערים, ואין ספק שהחינוך הוא המכשיר העיקרי לצמצום פערים, אין בשורה.

זבולון אורלב: לא רק שאין בשורה, אין מהלכים מהותיים.

זבולון אורלב: הצעת בזמנו חוק הזנה, שתמכתי בו.

זבולון אורלב: לצערי לא היה לזה רוב, כי הממשלה הלכה על הצעת החוק של חברת הכנסת רוחמה אברהם.

זבולון אורלב: את יודעת את הבעיות שהיו השנה עם חוק ההזנה.

זבולון אורלב: מה קורה איתו בשנה הבאה?

זבולון אורלב: הוא מורחב?

זבולון אורלב: הוא מוגדל?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: חוק השילוב, שאני מודה שיש לי מעורבות אישית כיוון שאני המחוקק שלו.

זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים לשמוע את הבעיות החמורות.

זבולון אורלב: וכל הנושאים של הגנה על ילדים.

זבולון אורלב: דיברת על רווחה חינוכית.

זבולון אורלב: הנושא הנוסף הוא גם שכל שנה היתה מתחילה באיזה שהיא בשורה חינוכית, באיזה שהוא חזון.

זבולון אורלב: חשוב לדבר על התקציבים, אם אין קמח אין תורה ואם אין תורה, אין קמח.

זבולון אורלב: הקמח חשוב מאוד, אני מסכים, אבל נושא של התוכן, של החזון, של הבשורה, מה אנחנו מצפים, מה תביא השנה החדשה?

זבולון אורלב: מה יעשו המורים החדשים?

זבולון אורלב: ואני מברך שיבואו מורים חדשים ויקבלו משכורות גבוהות, זו בשורה מאוד חשובה וצריך לברך על הדבר הזה, ואמרתי לך שביום שנצביע בכנסת על תקציב המדינה ואני אראה את התוספת (אני סקפטי.

זבולון אורלב: אני רוצה לראות את התוספת בספר), אני אקום ואברך אותך.

זבולון אורלב: ככה התחייבתי וכך אעשה.

יולי תמיר: בשנה שעברה חבר הכנסת גפני הבטיח לרקוד על השולחן, לא יצא מזה כלום.

משה גפני: בגלל שלא שהיתה תוספת.

משה גפני: אני גם עכשיו אומר.

זבולון אורלב: על כל פנים, גברתי השרה, תפקידו של שר זה להוביל את הבשורה ואת החזון ואנחנו מצפים לשמוע.

זבולון אורלב: ההערה הרביעית שלי היא נושא הכשרת המורים.

זבולון אורלב: זה מאוד חשוב, ההישג הזה של המורים החדשים ושכר המורים.

זבולון אורלב: החבר וסרמן, אני מברך גם את הסתדרות המורים והעומד בראשה, אותך ואת ממלא מקומך ואת כל החבורה הטובה שהובילה את העניין הזה, כמובן עם השרה, עם הממונה על השר ועם המנהל הכללי.

זבולון אורלב: כל אחד, על פי תרומתו.

זבולון אורלב: אבל אם לא תהיה הכשרת מורים ראויה, כל המהלך הזה לא יצלח.

זבולון אורלב: לצערנו, ועדת החינוך, במשך השנה, בראשותו של היושב ראש הנמרץ שלנו, דנה בנושא כמה וכמה פעמים ויש תחושה קשה מאוד, במכללות האקדמיות להכשרת מורים, באשר לעתיד לא ידוע, אצל חלקם חרדה, קיצוצים וכדומה.

זבולון אורלב: ההערה החמישית הקצרה שלי היא בסוגיית התקציב.

זבולון אורלב: אני עדיין לא יודע, ואשמח לשמוע, האם התוספת הזאת לשכר המורים היא תוספת נטו, או שבצד אחד נותנים ובצד השני לוקחים.

זבולון אורלב: אנחנו הרי מכירים.

זבולון אורלב: התקשורת עכשיו חשפה את התרגיל שעשו עם השר מופז.

זבולון אורלב: אמרו לו 'אוקיי, תיקח 150 מיליון שקלים, אבל תקצץ את זה מסוגיות אחרות שיש לך במשרד'.

זבולון אורלב: האם התוספת היא תוספת נטו.

זבולון אורלב: האם אנחנו יכולים לומר שבשנה הבאה, תקציב 2008, בתקציב הזה יהיה גידול נטו, או שנצטרך הלאה להמשיך ולספוג קיצוצים.

זבולון אורלב: שאלה נוספת היא שיטת הקצאת השעות.

זבולון אורלב: מסתובבות שמועות, ויש גם ידיעות כאלה ואחרות, ששיטת הקצאת השעות הולכת להשתנות.

זבולון אורלב: הולכים להיות בה שינויים שוועדת החינוך, למיטב ידיעתי, ואני מאלה שמשתדלים להיות פה בישיבה, לא עסקה בסוגיה, ואני מבקש, אדוני---

מיכאל מלכיאור: אנחנו התייחסנו לזה, בהרחבה.

זבולון אורלב: אוקיי, אז אני מתנצל.

זבולון אורלב: יכול להיות שהייתי עסוק בוועדת ביקורת המדינה באותה ישיבה.

זבולון אורלב: שאלה שישית היא סוגיית האבטחה.

זבולון אורלב: כל שנה היתה בעיה עם התקציב, כי התקציב הספיק לשמירה רק בבתי הספר עד השעה 14:00.

זבולון אורלב: האם ההורים יכולים להיות שקטים שהאבטחה היא עד סוף יום הלימודים, והאבטחה היא גם בגני הילדים וגם בחינוך המיוחד?

זבולון אורלב: הדבר האחרון שאני רוצה לשאול, האם הכללים (את זה אני שואל את היושב ראש) בחוק נהרי יובאו גם לדיון בוועדת החינוך?

זבולון אורלב: אני חושב שלכללים האלה יש השפעה דרמטית, מאוד משמעותית, על מערכת החינוך.

זבולון אורלב: יש בה סיכויים, יש בה סיכונים, יכולים להיות בה איומים גדולים מאוד על מערכת החינוך הממלכתית בכל המגזרים, בכל המגזרים, ועל החינוך הרשמי, ולכן אני חושב שהסוגיה הזאת היא סוגיה.

זבולון אורלב: חוק נהרי נחפז, לטעמי.

זבולון אורלב: בחיפזון, בגלל כנראה אילוצים קואליציוניים כאלה ואחרים, לא נערך דיון רציני באשר למשמעויות שלו, להשלכות שלו.

זבולון אורלב: אני מקווה שהשרה קובעת את הכללים גם בהתייעצות עם מועצת חמ"ד, כי לשם כך קיימת מועצת חמ"ד.

זבולון אורלב: אני מקווה שההערות של מועצת חמ"ד, שאני יודע שהיו הערות, או היו הצעות כאלה ואחרות, אמנם נלקחו בחשבון.

זבולון אורלב: אני מבקש שהדבר הזה יידון.

זבולון אורלב: אני רוצה לאחל למערכת החינוך שנת לימודים פורייה ומוצלחת.

מיכאל מלכיאור: במה שנוגע לוועדת החינוך, אנחנו נשמח, אחרי שתגמרו את התקנות, לקבל אותן ולדון בהן.

מיכאל מלכיאור: כל השאר, לשרה.

יולי תמיר: יש כל כך הרבה סעיפים שונים.

יולי תמיר: אני מקווה שאזכור את כולם.

יולי תמיר: ראשית לגבי החינוך בממלכתי דתי.

יולי תמיר: נדמה לי שהתחושה הזאת ויעידו על כך הנתונים (אדי הרשקוביץ בדיוק יצא), ואתה מוזמן לבדוק וללמוד ולראות וגם להבין שבכל מקום שבו היה קיצוץ בחינוך הממלכתי-דתי ובחלק מהמפעלות החשובים לו, היה קיצוץ באותו סעיף לגבי כולם.

יולי תמיר: אני אומר יותר מזאת, בנות השירות הלאומי נפלו פחות, למשל מחברת המתנ"סים, שהיא ממש משוש לבי.

יולי תמיר: חברת המתנ"סים ירדה כמעט מ-170 מיליון ל-100 מיליון שקל במהלך השנים האחרונות.

יולי תמיר: יש, לצערי, שוב, אמרתי את זה בראשית דבריי, קיצוצים בסעיפים מסוימים.

יולי תמיר: הם מוטלים פלאט, על הכול, באותה צורה ובאותה אמת מידה ואתה מוזמן לשבת עם מר אדי הרשקוביץ ולבחון סעיף סעיף.

יולי תמיר: אתה מכיר את אדי וגם את הסעיפים, ואתה מוזמן לראות שמצבו של החינוך הממלכתי-דתי לא נופל במאום ממצבם של גורמים אחרים.

יולי תמיר: אני מסכימה איתך ועם הרב מלכיאור, שהיה טוב אם היינו כולנו ביחד מצליחים להביא עוד כסף לנושא רווחה וחברה, שהם בעיניי מאוד חשובים.

יולי תמיר: אבל כאשר אני נאלצת לקצץ, אני עושה את זה באופן שוויוני לגבי כולם.

יולי תמיר: לגבי תוספת התקציב.

יולי תמיר: תהיה תוספת נטו מאוד משמעותית, לתקציב החינוך השנה.

יולי תמיר: אתה שאלת אם תהיה תוספת, או אם יהיו---

זבולון אורלב: את אמרת שהעלות של ההסכם הזה בשנה זה מיליארד וחצי.

יולי תמיר: מיליארד ו-400 מיליון, נדמה לי.

זבולון אורלב: אני שואל, האם המיליארד 400 תהיה תוספת נטו לתקציב?

יולי תמיר: לא כולו, כי יש קיצוצים שמתגלגלים אלינו משנים שלא היינו בהם.

יולי תמיר: 150 מיליון קיצוץ מתגלגל עוד מהשנים שלא היינו במשרד.

יולי תמיר: אנחנו כמובן נעמוד, כמו בכל דבר שמוטל עלינו, בהמשכיות, אבל התוספת היא תוספת נטו.

יולי תמיר: גם בסוף הדרך התוספת היא תוספת נטו.

יולי תמיר: יותר מזה, כחלק מההחלטה של הרפורמה, קיבל האוצר וגם משרד ראש הממשלה, החלטה מאוד חשובה, לא הושתו על משרד החינוך הקיצוצים הרוחביים שנדמה לי כבר מסתכמים ב-9% שהושתו על שאר המשרדים.

יולי תמיר: זאת אומרת, השנה אנחנו קיבלנו הגנה מסוימת, כדי שנוכל להיכנס לרפורמה באופן יעיל וטוב.

יולי תמיר: ואני מאוד מברכת על כך, כי אחרת היינו נמצאים בחסר.

יולי תמיר: לגבי הכשרת מורים.

יולי תמיר: הנושא הזה הוא מאוד חשוב.

יולי תמיר: כידוע לך, טרם כניסתי לתפקיד קוצצו למעלה מ-200 מיליון מתקציב הכשרת מורים.

יולי תמיר: אנחנו נתנו השנה הוראה חד משמעית, ולמרות כל האילוצים, לא יקוצץ שקל מהתקציב של המוסדות להכשרת מורים.

יולי תמיר: אבל אנחנו עוברים תהליך ארוך מאוד משמעותי של שדרוג המוסדות והכפפתם למועצה להשכלה גבוהה ולוועדה לתכנון ולתקצוב.

יולי תמיר: התהליך הזה יצא לדרך בשנה שעברה, עם ועדת תמר אריאב, שקבעה סטנדרטים של איכות אקדמית, וממשיך השנה בהקמת מסגרת שבוחנת את המעבר של כל מכללה, כי לא תהיה מכללה אחת כדין מכללה אחרת, ואמרתי זאת לא פעם ובאופן גלוי, מספר המכללות צריך להצטמצם ואיכותן לעלות.

יולי תמיר: אנחנו לא יכולים ואין שום הצדקה בעולם ל-27 מכללות.

יולי תמיר: אנחנו צריכים לעשות תהליך מושכל, מתואם, של הכללת המכללות במסגרות שיאגמו ויאגדו מכללות.

יולי תמיר: יש לנו, דרך אגב, לא מעט מכללות שעושות את זה מרצונן הטוב.

יולי תמיר: אוהלו בדרך להתאחד עם תל חי.

יולי תמיר: אחווה ואחווה בדרך להתאחד ביחד.

יולי תמיר: מכללת קיי בוחנת את קשריה עם אוניברסיטת בן גוריון.

יולי תמיר: זאת אומרת, יש תהליך כזה, הוא חשוב.

יולי תמיר: הוא, כמו כל תהליך של שינוי, מעורר חשש, אבל הוא חיוני.

יולי תמיר: אמרנו שהמורה הוא העיקר, אמרנו שהכשרת מורים זה העיקר, אז נדמה לי שהתהליך שאנחנו עוברים אותו עכשיו, הוא תהליך מאוד עקרוני.

יולי תמיר: לגבי הבשורה שאנחנו מביאים למערכת.

יולי תמיר: ראשית, אני חושבת ששינוי במעמד המורה זאת הבשורה בה"א הידיעה, שהמערכת יכולה וצריכה להביא.

יולי תמיר: אני מאוד גאה שאנחנו מביאים אותה השנה.

יולי תמיר: להיות מורה, כמקצוע מכובד, מתוגמל, שעומד בשורה אחת עם מקצועות יוקרתיים בחברה הישראלית זאת בעיניי בשורה גדולה.

יולי תמיר: אבל אנחנו, כבר אמרתי את זה לא פעם ולא פעמיים, שמנו גם דגל עקרוני של לימודי האזרחות, של מעבר משינון לחשיבה, שבעיניי זאת בשורה יותר חשובה אולי מכל דבר יחיד שעשינו, כי היא תקרין בסופו של דבר על המערכת כולה, של מאבק באלימות, ובעיקר הלגיטימציה שנתנו בפעם הראשונה למנהלים ולמורים לראות בכל הפן החברתי, החל מכישורי חיים שהרחבנו, ודרך לימודי האזרחות ומחויבות אישית ותגבור של פעילות התנדבותית, חלק בלתי נפרד ממה שמתחייב מפעולתו של בית הספר ומהערכתו של בית הספר.

יולי תמיר: גם הערכת הילד הבודד וגם הערכת בית הספר בכלל.

יולי תמיר: ואני בטוחה שהתחושה הזאת, שהנושא הזה הוא לא נושא שולי, אלא נושא מרכזי, וזו בשורה מאוד גדולה למערכת החינוך; לא רק מירוץ אחרי ציונים, אלא גם עבודה ערכית, חברתית והתנדבותית.

נאדיה חילו: אני כמובן מצטרפת לכל המברכים על פתיחת שנת הלימודים, גם למורים, גם לארגונים, גם למשרד, לכל אלה שבאמת עמלו והשקיעו ששנת הלימודים תיפתח חלקה השנה, כולל יושב ראש הוועדה שבעצם גם במהלך השנה הקדיש רבות לסוגיות מאוד ייחודיות ובעייתיות דרך הוועדה.

נאדיה חילו: אני מאוד שמחה שהרפורמה מאוד התמקדה בנושא של השכר.

נאדיה חילו: הוא מרכיב מאוד מאוד חשוב ברפורמה.

נאדיה חילו: אבל אני גם מייחסת חשיבות מאוד גדולה לכל הנושא של התכנים, מאחר שבית הספר הוא חלק ממכלול או חלק מחברה וחלק מחברה שהולכת ונהיית יותר סוטה, לא רק מבחינת אלימות, אלא תופעות סטייה חברתיות מאוד מאוד קשות, שללא ספק זה יקרין והקרין גם בעבר לתוך מערכת החינוך.

נאדיה חילו: לכן אני גם חושבת שמערכת החינוך, וטוב שהשרה התייחסה לזה, אמורה להתמודד עם כל אותן תופעות מאוד חריגות שלפעמים תופעה אחת גוברת בשלב מסוים, כמו תופעת האלימות, שעולה בתקופה האחרונה, ובתקופת זמן אחרת יש לנו תופעות אחרות, כמו לפני שנתיים-שלוש, שהיה נגע הסמים.

נאדיה חילו: מערכות החינוך אמורות, לדעתי, גם להתארגן ולהתמודד, וזה לא פחות בעיניי מציון של 100 במתמטיקה או בכל מקצוע אחר.

נאדיה חילו: החינוך הוא לא רק חינוך הישגי של לימודים, אלא חינוך לתלמיד שיהיה גם אדם ערכי ומוסרי וגם יוכל להתמודד, הייתי אומרת, עם תופעות סטייה חברתיות.

נאדיה חילו: אני אומרת לכם, בעניין הזה אני לא יכולה לבוא ולהגיד שאני מאוד אופטימית, מאחר שאנחנו גם יודעים שמנגנונים שלמים, חברתיים, יקוצצו.

נאדיה חילו: זה משליך.

נאדיה חילו: אין מה לעשות.

נאדיה חילו: אם אני מדברת על המעטפת התמיכתית של בית הספר, כולל העובדים הסוציאליים, השירותים הנוספים, גם בחברה, תופעות מאוד קשות.

נאדיה חילו: ללא ספק כל אותן תופעות וכל אותם ילדים שחיים במעגל נוסף, חברתי ומשפחתי, מביאים את כל אותו מכלול ופגיעוּת לתוך מערכת בית הספר, שצריכה גם להתמודד וגם להיות מוכנה להתמודדויות מהסוג הזה, כולל משאבים כספיים מסוימים, גם אם בשנה מסוימת תהיה תכנית אב, או כל מיני תכניות רוחביות.

נאדיה חילו: כלומר זה לא פחות חשוב מתכנית הליבה.

נאדיה חילו: אני יודעת שישנן תכניות פה ושם, כאלה ואחרות, כפרויקטים.

נאדיה חילו: הם לא נכנסים במערך רוחבי לכל בתי הספר.

נאדיה חילו: אני חושבת שטוב תעשה מערכת החינוך שבכל שנה, או בכל תקופה, תיקח נושא אקטואלי חריג ושלילי, שמאפיין את החברה ומקרין על הנוער ותוביל אותו כנושא, כולל המשאבים.

נאדיה חילו: אני רוצה בעוד מלה להתייחס לנושא של חוק נהרי.

נאדיה חילו: אני תמכתי בחוק הזה ואני גם מסכימה, גם עם דברי השרה וגם עם השלטון המקומי, שבהחלט צריך למצוא לזה תקציב.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים שבלי תקציב, גם אם תהיה חקיקה ותקנות, יתקשה מאוד השלטון המקומי, שכולנו יודעים עם מה הוא מתמודד.

נאדיה חילו: אני גם ממלאת מקום בוועדת הפנים, אני מכירה את הסוגיות הקשות שהשלטון המקומי מתמודד איתן.

נאדיה חילו: הנושא של המוכר ולא-רשמי - אני לא מסכימה עם חברתי יעל גרמן מאחר שאני מכירה טוב מאוד את המערכת של מוכר ולא-רשמי במגזר הערבי, שבדרך כלל מאופיינת יותר בערים מעורבות, שאני גם קשורה לשם ומטפלת.

נאדיה חילו: זו מערכת שנבנתה מאילוצים ולא מבחירה, מתוך חיפוש מאוד אינטנסיבי אחרי רמה מסוימת ואחרי ערכיות מסוימת.

נאדיה חילו: זו מערכת שנמצאים בה היום מעל ל-23,000 תלמידים, שאני יודעת, גם כבוגרת מערכת כזאת, וגם ילדיי בוגרי מערכת כזאת ביפו, הם נמצאים יותר בערים מעורבות שההורים שם לא בוחרים את המערכת הזאת מתוך בחירה שוויונית, של סקירה של שטח, של לבוא ולראות, יש בתי ספר ממלכתיים טובים, הישגיים.

נאדיה חילו: במשרד החינוך יש לכם את הנתונים.

נאדיה חילו: אתם גם יכולים לבדוק את ההישגיות ואת הנתונים של מערכת המוכר ולא-רשמי במגזר הערבי ספציפית, ואתם תראו שכל הנתונים שם מצביעים בצורה מאוד ודאית על מערכת איכותית, מערכת שמלמדת את הליבה בצורה מושלמת ומאה אחוז, אבל בנוסף יש לה עוד כל מיני איכויות שהורים מוציאים מכיסם, לא מבחירה, ומלמדים שם.

נאדיה חילו: ביום שתהיה מערכת ממלכתית איכותית במגזר הערבי ובאוכלוסייה, שתעמוד בקריטריונים ובדרישות של ההורים, הורים צעירים שגם רוצים ומעמידים את השאיפות שלהם, המערכת הפרטית הזאת תלך ותדעך.

נאדיה חילו: יש עוד צלע מאוד חשובה בעיניי ואני, כעובדת סוציאלית מכירה אותה, המערכת של ההורים.

נאדיה חילו: אני חושבת שטוב תעשה מערכת החינוך אם תלמד לבנות קשרים וחוליות מקשרות גם עם הורים.

נאדיה חילו: הורים הם צלע מאוד מאוד חשובה והרבה פעמים הצלע הזאת פשוט נשכחת ומפה קריאה, באמת, לכל ההורים; הם לא צריכים רק לסמוך על מערכת החינוך ולשכוח, אלא הם גם צריכים להיות שותפים גם לתכנים, גם לשותפות, ולהיות קולגות לבתי הספר וגם למורים.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: הדברים מקובלים.

אברהם ליזרזון: כמה משפטים קצרים.

אברהם ליזרזון: אתם יודעים כולכם שיש לנו, ברוך ה', ליהדות התורה, נציגים מאוד מוכשרים, משופשפים, חדי לשון, שאתם רואים פה, הרב הלפרט, הרב גפני, והם מייצגים נאמנה.

אברהם ליזרזון: אני, כיושב ראש החינוך העצמאי, הם משתתפים בדיונים האינטנסיביים עם השרה ועם המנהל הכללי.

אברהם ליזרזון: אני אגיד לכם מדוע באתי לפה היום.

אברהם ליזרזון: כדי שתדעו.

אברהם ליזרזון: בעצם אפשר לסמוך על הנציגים שלנו, חברי הכנסת פה, הם משמיעים את הזעקה ואת הכאב בכל העוצמה.

אברהם ליזרזון: השרה והמנהל הכללי המכובדים, שבאמת אני מברך אותם ועוד מעט אני רוצה גם לציין את הפעילות שלהם, אני באתי למשרד הבוקר מתוך החלטה שאני לא צריך לבוא לפה היום.

אברהם ליזרזון: אני מדוּוח על מה שהולך בדיונים.

אברהם ליזרזון: אני בא למשרד והייתי מייעץ לכל הוועדה הזאת פשוט להעתיק את מושבה מכאן, מבית המחוקקים, לגבעת רם ולבוא לרחבת אדוניהו הכהן, הבוקר, ולראות מה מתרחש אצלנו, כמה ארגונים מנהלי מסיעים עומדים בחוץ, לשמוע את הבכיות, את הזעקות, לראות מנהלים ומנהלות.

אברהם ליזרזון: אני רוצה שהשרה והמנהל הכללי ישמעו.

אברהם ליזרזון: בכל הדיונים שלכם אתם נמצאים במשרדים שלכם, אבל בשטח אני נמצא.

אברהם ליזרזון: אני בדרך כלל שוהה במשרד, זה הדרך שלי, אני נמצא במשרד, אז אני הופך גם להיות נציב תלונות הציבור, בלי ייפוי כוח, אבל בתוקף תפקידי.

אברהם ליזרזון: ארבעה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים, אני מוכרח להזכיר, אינני יודע אם הרב מלכיאור היה יושב ראש אז, בשנה שעברה ארבעה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים, כולם זוכרים, התכנסנו פה, נדמה לי, אני לא זוכר אם השרה כבר היתה, או היתה השרה לימור לבנת.

יולי תמיר: בדיוק נכנסתי לתפקידי.

אברהם ליזרזון: אז היו השרה לבנת וגב' תירוש.

אברהם ליזרזון: זה היה לפני שנתיים?

אברהם ליזרזון: אבל גם שנה שעברה.

אברהם ליזרזון: זה התחלף היום לגב' תמיר ומר אבוהב, אבל המצב אותו מצב; התכנסו ובירכו על כל מיני תכניות.

אברהם ליזרזון: בסופו של דבר, דבר אחד נשאר תקוע, ואני חושב שמנהלת הוועדה זוכרת את זה בוודאי.

אברהם ליזרזון: דיברו כל פעם מה יהיה 3 ימים לפני פתיחת שנת הלימודים, מערכת חינוכית אחת במדינה לא יודעים, 70,000 תלמידים ותלמידות, מאות מנהלים ומנהלות, אלפי מורים ומורות לא יודעים מה יהיה, והטלפונים מטרטרים יום ולילה, בלי סוף ובלי הפסק.

אברהם ליזרזון: אני רוצה לברך, באמת.

אברהם ליזרזון: אני יודע על ההתערבות החיובית של השרה והמנהל הכללי.

אברהם ליזרזון: אני שמעתי כאן בתחילת דבריה שהיא מקווה שעד סוף השבוע, ואני רוצה להעיר, סוף השבוע, אדם הרי צריך לדעת, בירושלים לא יודעים בכלל.

אברהם ליזרזון: אתם יודעים את המצב.

אברהם ליזרזון: אני לא רוצה עכשיו לחזור על כל הדיונים שהיו לכם בימים האחרונים.

אברהם ליזרזון: בכל הארץ אין הסעות, בירושלים יש בעיות של הרשויות המקומיות.

אברהם ליזרזון: אני לא רוצה לפרט, משום שאתם יודעים את כל מה שמתרחש ואתם מנסים לפתור את הבעיות, אני רק מודאג.

אברהם ליזרזון: אני מברך על זה, אני רק מודאג לשמוע עכשיו את השרה.

אברהם ליזרזון: אנחנו יודעים שזה לא יוצא מבית היוצר של משרד החינוך, כל המכשולים ואבני הנגף.

אברהם ליזרזון: אנחנו יודעים והשרה אמרה את זה.

אברהם ליזרזון: אבל אני חושב ששרת חינוך במדינת ישראל ומנהל כללי שאחראים על חינוך בכל המגזרים ובתוכם המגזר החרדי, לא יכולים להיות שלווים ולהגיד 'אנחנו כפופים לחוק'.

אברהם ליזרזון: אתם חייבים לנהל את המאבק עם הפרקליטות, אתם חייבים.

אברהם ליזרזון: אני מאוד פסימי לגבי תוצאות עד סוף השבוע, אם זה תלוי בהם ואם זה תלוי, שוב, בקריטריונים.

אברהם ליזרזון: אני יודע בדיוק מה שמתרחש.

אברהם ליזרזון: ועם כל הרצון הטוב שלכם---

זבולון אורלב: אל תצעק, תקבל סטירה בסוף.

אברהם ליזרזון: אני לא צועק.

אברהם ליזרזון: ראשית כל, אני מברך שהסוטר לא נמצא פה, אז ככה אין חשש, אתה מבין.

אברהם ליזרזון: הוא גם לא יהיה פה יותר.

אברהם ליזרזון: מה שאני רוצה לומר, אנחנו מברכים את השרה, כפי שכולם אמרו, אבל אני אומר עוד פעם, אני בתוך העניינים, אני פסימי, ואני רוצה שהרב גפני ישמע, אני פסימי, אם זה כדברי השרה פה, שהיא כפופה לחוק והיא לא יכולה לשנות את הקריטריונים.

אברהם ליזרזון: אני משוכנע שלא יזוז שום דבר מתוך הניסיון הרע והמר שיש לנו עם כל הגזירות בשנים האחרונות, עם הבעיות המשפטיות.

אברהם ליזרזון: הבעיות המשפטיות, אתם הרי חייבים להיות הדוברים שלנו, הלוחמים שלנו, הסנגורים שלנו, משום שהמערכת החינוכית לא יכולה.

אברהם ליזרזון: .. כפי שהוא אמר, ארבעה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים.

אברהם ליזרזון: בואו תראו מה שמתרחש אצלנו במשרד.

אברהם ליזרזון: המסיעים הרי עוד לא חתמו חוזה, שלושה ימים לפני שנת הלימודים, עם אף מסיע, ופה מדובר במערכת הסעות בכל רחבי המדינה.

אברהם ליזרזון: לא היה כדבר הזה 60 שנה אצלנו.

מיכאל מלכיאור: הרב ליזרזון, אני מודה לך.

מיכאל מלכיאור: הנקודה הובהרה ממש היטב.

אברהם ליזרזון: אני רוצה לסיים.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו נותנים, אגב, מלוא הגיבוי לדרישה הזאת לפתור את הבעיה הזאת מיידית.

אברהם ליזרזון: זה חייב להסתיים היום.

מיכאל מלכיאור: הרב ליזרזון, זה ברור לגמרי, אבל זה גם ברור וגם ברור לך שגם אם השרה והמנהל הכללי רוצים, והם אכן רוצים בכל ליבם, לפתור את זה, הם לא יכולים ללכת נגד הוראה שהם מקבלים מהיועץ המשפטי לממשלה.

אברהם ליזרזון: ואני שואל מדוע אנחנו---

זבולון אורלב: אומר המנהל הכללי שהם ייתנו מקדמה כדי לפתוח את שנת הלימודים.

אברהם ליזרזון: זה גם פתרון זמני.

אברהם ליזרזון: אני שואל מדוע דווקא המערכת שלנו.

אברהם ליזרזון: מה יהיה בעוד חודש?

אברהם ליזרזון: מה יהיה בעוד חודשיים?

אברהם ליזרזון: אנחנו, בשנה האחרונה, כל חודשיים משברים עם המסיעים, ומפסיקים.

אברהם ליזרזון: ואיך אמרת?

אברהם ליזרזון: יוצאים שליחים לארצות הברית.

אברהם ליזרזון: אני פגשתי אותם עכשיו.

אברהם ליזרזון: יוצאים שליחים לגייס כספים.

אברהם ליזרזון: איפה המדינה?

אברהם ליזרזון: מה, אנחנו לא אזרחים שווי זכויות?

אברהם ליזרזון: אנחנו לא משלמים מסים, לא נושאים בנטל?

אברהם ליזרזון: למה המערכת שלנו מוכה ונרדפת עד צווארה בשנים האחרונות ללא רחמנות, מכל הכיוונים?

משה גפני: מאה אחוז, יישר כוח.

אברהם ליזרזון: אני, אגב, רוצה לומר לשרה בקשר---

מיכאל מלכיאור: אגב, הרב ליזרזון שיבח אותך בתחילת דבריו.

אברהם ליזרזון: כבוד היושב ראש, רק הצעה קטנה.

אברהם ליזרזון: עצה קטנה, הרב מלכיאור והשרה והמנהל הכללי.

אברהם ליזרזון: אני שמעתי בדברייך, כשדיברת על אלימות, שאתם עומדים לעשות תכנית.

אברהם ליזרזון: יש לכם תכנית להיפגש עם ידידיי השכנים שלי, עם השוטרים, כדי לפתור את הבעיה.

אברהם ליזרזון: החינוך המפואר שלנו, ברוך ה', נקי ומשוחרר מכל אלימות, עם תוצאות הרבה יותר חיוביות מאשר כל הפעילות והתקציבים שתשקיעו, עם כל הכבוד, עם השוטרים ועם תכניות גרנדיוזיות.

אברהם ליזרזון: רק החינוך שלנו זה התרופה היחידה והבלעדית לפתור את בעיית האלימות במדינת ישראל.

אברהם ליזרזון: ואתם יודעים את זה טוב.

מוחמד ברכה: ראשית, אני רוצה להצטרף לברכות לתלמידים, למורים, להורים ולכל העוסקים בעניין, לרגל פתיחת שנת הלימודים.

מוחמד ברכה: ואני באמת מאחל שנת לימודים מוצלחת ופורייה לכל התלמידים וההורים וגם עבודה מוצלחת למשרד החינוך.

מוחמד ברכה: השקפת העולם שלי, אדוני היושב ראש, היא לתמוך ולתת את עיקר תשומת הלב לחינוך הציבורי-ממלכתי, אבל הוא צריך להתבסס על ערכים של שוויון.

מוחמד ברכה: מה שאני רואה כאן, שדווקא מערכת החינוך הערבית, מערכת החינוך החרדית והפריפריה, על אף כל הדיבורים על מערכת חינוך ממלכתית ושוויונית, הם עדיין אלה שסוחבים שנים על גבי שנים את ההזנחה ואת האפליה ואת חוסר השוויון.

מוחמד ברכה: אני היום לא אתעכב יותר מדי על חוק ההזנה ולא על חוק חינוך חינם שלוש-ארבע, ולא על הפזורה הבדווית או הכפרים הבלתי מוכרים, שאלה דברים שפשוט זועקים לשמים, אבל אנחנו מנהלים כבר ישיבה של קרוב לשעתיים ומשהו ולא עומדת העובדה, עם פעמון של אזהרה, שיש הכרזה על השבתת רבע ממערכת החינוך במדינת ישראל בפתיחת שנת הלימודים.

מוחמד ברכה: כאילו שהכול בסדר.

יולי תמיר: חבר הכנסת ברכה, אתה לא היית פה בראשית הדברים.

יולי תמיר: אנחנו פוגשים אותם---

מוחמד ברכה: אני יודע, זה המשפט הבא שלי.

מוחמד ברכה: אני יודע שאת הולכת לפגוש אותם בעוד דקות ספורות ואני מבקש מכבוד השרה והמנהל הכללי שייכנסו לעובי הקורה, שדבר כזה לא יתרחש ושאף אחד לא ינוח על זרי הדפנה ששנת הלימודים נפתחת ללא תקלות.

מוחמד ברכה: רבע ממערכת החינוך במדינת ישראל מאוימת שלא תיפתח כסדרה ואני חושב שהדברים האלה מחויבים תשובות מהירות.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים הרבה על חוק חינוך חובה, שזה החוק וצריך לכבד את החוק.

מוחמד ברכה: אבל האם החוק הוא רק ספסל הלימודים?

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לתת את תשומת הלב למשל, דבר שלא הוזכר, לשוק הספרים המופקר.

מוחמד ברכה: ספרי הלימוד.

מוחמד ברכה: זה שוק מופקר.

מוחמד ברכה: מי שיש לו ילד אחד או שניים, משפחות מבוססות, הם לא צריכים "להוריש" ספר מדור לדור.

מוחמד ברכה: אבל כשבאים ומפקיעים מחירים של ספרי לימוד, כשמכניסים שינויים קוסמטיים משנה לשנה, על מנת שימכרו ספרים חדשים, כשיש חשש לזיופי ספרים, כשיש דברים שמדברים על מנגנון של כפייה במערכת החינוך, או גורמים במערכת החינוך לגבי ספר כזה או אחר, זה מכביד.

מוחמד ברכה: אם משפחה מגיעה למצב שעלות פתיחת שנת הלימודים לילדיה מגיעה ל-5,000 ו-6,000 ואפילו 8,000 שקלים, זה בעצם מקעקע את היסוד של חוק חינוך לימוד חובה והדבר הזה, צריך שתינתן לו תשומת לב.

מוחמד ברכה: אני שמעתי את השרה כשדיברה שאין אחדות דעים בכל מה שקשור למספרים בנושא של כמה כיתות לימוד, או כמה תלמידים צריכים להתווסף כל שנה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לשאול את המנהל הכללי של המשרד, אדוני, מר אבוהב, הערכת המשרד, נכון לעכשיו, כמה כיתות לימוד צריך לבנות במדינת ישראל כדי לקלוט את הריבוי הטבעי כל שנה?

שמואל אבוהב: בסך הכול, במצטבר, עם החוסרים הקיימים?

מיכאל מלכיאור: לא, הוא מדבר על הריבוי הטבעי.

שמואל אבוהב: הריבוי הטבעי זה 900 ילד, על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, על פי הצפי של הריבוי הטבעי לתחזית של שלוש השנים הבאות.

רונית תירוש: אז השאלה כמה חסר, לא?

מוחמד ברכה: לא, אני רוצה להגיע למשהו.

מוחמד ברכה: זאת אומרת במגזר הערבי צריך להוסיף כל שנה כ-250 כיתות כדי לקלוט את הריבוי הטבעי.

מוחמד ברכה: עכשיו מדברים על תכנית של בניית 1,700 כל שנה, 8,000, כשנגיד החלק של המגזר הערבי יהיה 500-600 כיתות, נכון?

שמואל אבוהב: משהו כזה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אם יש היום מחסור של 5,000 ואנחנו נדרוש לסגור את הפער, אנחנו צריכים תכנית של 50, או 55 שנים, כדי לסגור את הפער הקיים.

מוחמד ברכה: זה פשוט לעג לרש לבוא ולהפריח מספרים שמתוך ה-1,700 מעל 30% הולך למגזר הערבי, כאילו שזה יפתור את הבעיה, הנה, יש אפליה לטובה.

מיכאל מלכיאור: זה חוץ ממזרח ירושלים.

מוחמד ברכה: אבל אנחנו מדברים על הצורך בתכנית של 50, 55 שנים על מנת לסגור את הפער.

מוחמד ברכה: אני מברך על העובדה שמשרד החינוך הולך לעשות סקר כמה חסר באמת וכולי וכולי, אבל לאחר מכן, מה הצעד הבא?

מוחמד ברכה: הצעד הבא צריך שתהיה תכנית מוגבלת בזמן, של 5, 7, 8 שנים, ששם סוגרים את הפער.

מוחמד ברכה: ואני הייתי מקווה ומאחל שדווקא מרכז השלטון המקומי ונציגתו כאן, שהיתה נותנת תשומת לב לעצם העובדה שוועד ראשי הרשויות הערביות הכריז על שביתה כללית, דבר שלא התייחסת אליו בכלל, על המחסור הזה, דבר שלא התייחסת אליו בכלל.

מוחמד ברכה: אני בעד החינוך הממלכתי ציבורי, אבל הוא צריך להתבסס על ערכי שוויון.

מוחמד ברכה: למרבה הצעיר, החינוך הפרטי במגזר הערבי הוא החינוך המוצלח, שמגיע לתוצאות גם בפסיכומטרי וגם בבגרויות וגם בכל מיני דברים כאלה, גם בגלל שיש סלקציה של תלמידים, אבל---

23596: אנחנו מסכימים, ודיברנו על זה במרכז השלטון המקומי והגשנו מסמך לשרה שנדבר על הפערים הבלתי נסבלים.

מוחמד ברכה: יפה, אבל את יושבת כאן, כנציגת כל השלטון המקומי במדינת ישראל, והיה ראוי, במקום להסית, דווקא לעמוד על הנקודות האלה שהן הן שבוערות.

23596: אני לא הסתתי, ואני מקבלת את הנקודות ואני מסכימה איתך בנקודות האלה.

אליהו גבאי: קודם כל, בראשית דבריי אני גם רוצה להצטרף ולברך את מר וסרמן על ההישג האדיר שהשיגו מאז קום המדינה, בשיפור מעמדו של המורה, כי בלי שיפור מעמדו ושכרו של המורה, לא נוכל להיטיב ולקדם את מערכת החינוך, ותנאי השכר של המורים זה מרכיב חשוב בשיפורה של המערכת, ועל זה יבורכו.

אליהו גבאי: אבל אני גם מצפה מההנהגה, ממר וסרמן, שיהיו מעורים ומעורבים בתכנים ובשינויים במערכת החינוך, כפי שהיה בעבר, שלא תסתפקו רק בצד המקצועי ובצד התקציבי למורים, אלא גם בהרכב, בתכנים שיהיו במערכת החינוך.

אליהו גבאי: כמו שהייתי מצפה שתגיבו כשאתם שומעים שהשרה מדברת על יום הנכבה שילמדו במגזרים.

אליהו גבאי: אתם, לדעתי, חייבים גם להגיב באמרות של השרה, מכיוון שלא היה מאז קודם המדינה שרה שמתערבת בנושאים פוליטיים במערכת החינוך ותמיד שרת החינוך, בכל ההיסטוריה מאז קודם המדינה, היתה בקונצנזוס לאומי, שלא נגעה בדברים כואבים ובדברים שהם יוצרים פרובוקציות.

אליהו גבאי: השרה היחידה שעשתה את זה מאז קום המדינה, היתה השרה שולמית אלוני, ואז התבקש ראש הממשלה רבין להזיז אותה מתפקידה וכך הוא עשה.

אליהו גבאי: מאז המערכת שתקה והתחילה להתקדם.

אליהו גבאי: אני רוצה לגשת לגברתי השרה.

אליהו גבאי: קראנו לפני יומיים, בכותרת של מעריב, על ההצלחה והמוטיבציה של הציבור הדתי.

אליהו גבאי: בקרב החינוך של הציונות הדתית, 50% מהם מתגייסים לצבא וליחידות קרביות.

אליהו גבאי: מה אני הייתי במקומך עושה?

אליהו גבאי: משפרת את המצב, מתגמלת אותם, מרחיבה את המערכת הזאת, מסייעת לה, כדי שהיא תשפיע על כלל המערכת.

אליהו גבאי: כי אנחנו רואים שישנה ירידה במוטיבציה בהתגייסות לצבא ההגנה לישראל, אנחנו רואים את הירידה של הרבה נוער שיורד מהארץ למדינות אחרות, אנחנו רואים את האלימות במערכת החינוך, ואת רואה שהמערכת של הציונות הדתית היא דוגמה ומופת, מדוע לא תרחיבי אותה, מדוע לא תשקיעי בה?

אליהו גבאי: אלא מה אנחנו שומעים ממך?

אליהו גבאי: צמצום בכיתות האלה, צמצום לשעות האלה, צמצום לשירות הלאומי, צמצום לישיבות ההסדר.

אליהו גבאי: מדוע את פוגעת בהם עד כדי כך?

אליהו גבאי: תראי, גברתי השרה, דבר שמוצלח וטוב, יש לשפר אותו, יש לעודד אותו, יש לעזור לו.

אליהו גבאי: ואם את מדברת על יום הנכבה, האם דרשת שילמדו על הטבח בחברון ומה שקרה ליהודים כאן?

אליהו גבאי: איפה זה מתבטא?

אליהו גבאי: כמה טבח היה בעם ישראל כאן במדינה?

אליהו גבאי: הציבור לא יודע את ההיסטוריה.

אליהו גבאי: את יודעת שמגיעים לצבא ההגנה לישראל וקצין חינוך ראשי אומר שאחוז גבוה מהחיילים לא ידעו על ירושלים ולא ביקרו מימיהם בירושלים, וכשרוצים להעביר חוק על ביקור בירושלים, את מתנגדת ומפילה אותו, במקום לעודד שחוק כזה על ירושלים יעבור, שכל ילד במדינת ישראל יבקר בירושלים וידע מה זה ירושלים.

אליהו גבאי: אני אומר לך את האמת, אנחנו מתבשרים לא רק פגיעה בחינוך של הציונות הדתית, אנחנו מתבשרים שגם צמצמת את המערכת של אגף שח"ר, שזה אגף שנועד לצמצם את הפער בין האוכלוסיות המבוססות לחלשות.

אליהו גבאי: זה היה אגף שבא לתקצב את האוכלוסיות החלשות, לתת כיתות, לתגמל את האוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: גם שם היתה פגיעה.

אליהו גבאי: תראו, רבותיי, הקליטה של העולים במדינת ישראל צריכה להיות קליטה גם רוחנית, תרבותית יהודית.

אליהו גבאי: אם את מצמצמת, אם לא תתני להם קצת, משהו, הם באים ללא ידע על מקורות ישראל, ללא ידע היסטוריה ישראלית.

אליהו גבאי: אם לא תכניסי את זה, הם לא ייקלטו כאן, הם יהיו זרים, הם יהיו נטע זר במדינת ישראל.

אליהו גבאי: לשילובם בחברה, הם צריכים לקבל מנות גדושות של מסורת ישראל ותרבות וערכים של ישראל.

מיכאל מלכיאור: אתה לא תקבל תשובות הרי.

אליהו גבאי: אקבל, אקבל.

אליהו גבאי: אם לא עכשיו, היא תכתוב, היא תגיב.

אליהו גבאי: אני סומך על המנהל הכללי, יש לה מנהל כללי מוצלח מאוד, שהמערכת התברכה בו.

אליהו גבאי: תראי, גל הלאומנות של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל חייב למצוא לו פתרונות, כי אנחנו נצמיח שם קן צרעות של חמאס וקן צרעות של מחבלים.

אליהו גבאי: את צריכה לטפל בהם, כי אנחנו מתבשרים שם על תופעות קשות מאוד ואני לא רוצה להגיד את זה כאן.

מוחמד ברכה: מה זה קן צרעות?

אליהו גבאי: אנחנו שומעים גם שמדינת ישראל ירדה בטבלה בלימוד מדעים, אחרי אירן, כאשר אנחנו היינו בין 7 המדינות שהובלנו במתמטיקה ובמדעים ועכשיו אנחנו נמצאים אחרי 30 המדינות.

מיכאל מלכיאור: זה היה לפני 77'.

אליהו גבאי: הירידה בהתגייסות לצבא ההגנה לישראל, אם יש תכנית לימודית.

אליהו גבאי: ביהודה ושומרון, כשאני מבקר, כיתות רבות נמצאות בקרוונים ובצריפונים, כי יש חסר בכיתות ולא מספקים את הדרישה, כדי לבנות שם, כולל אלה שעדיין מפונים שנמצאים בקרוונים.

אליהו גבאי: כלומר, יש לך, גברתי השרה, משימות רבות ואני ממליץ לך לעסוק בתפקידך כשרה ולא בנושאים פוליטיים שנויים במחלוקת, ותמצאי את הדרך כדי להיטיב עם האוכלוסייה של הציונות הדתית, כדי שהיא תיתן מכוחה למדינת ישראל והיא תהווה דוגמה ומופת.

יצחק קדמן: קודם כל, אני רוצה לשלוח מכאן ברכה לאנשים החשובים שעומדים לפתוח את מערכת החינוך ושעובדים גם היום.

יצחק קדמן: קודם כל, אני רוצה להתחיל דווקא עם השרתים ואבות הבית ואמהות הבית שנוטים לשכוח אותם, והרבה פעמים עליהם תלויה המערכת.

יצחק קדמן: הם עומדים בצל, לפעמים הם גם עובדי קבלן, לצערי.

יצחק קדמן: אני רוצה לשלוח להם ברכה שיכינו היטב את המערכת.

יצחק קדמן: וכמובן גם לכל יתר הנושאים במלאכה, בראש וראשונה המורים והמנהלים והצוות החינוכי של בית הספר, וההורים.

יצחק קדמן: ואגב, אני פונה מפה בקריאה נרגשת למשרד החינוך.

יצחק קדמן: במקום לגלות שמחה לאיד על התמוטטותו של ארגון ההורים הארצי, אני פונה אליכם בקריאה לעשות מעשה, לשקם שם את ההריסות.

יצחק קדמן: זה אינטרס של מערכת החינוך שיהיה ארגון הורים חזק שישתף פעולה עם המערכת.

יצחק קדמן: זה צלע חשובה ביותר במעשה החינוכי.

יהודה סקר: השרה עושה הכול למען הדברים האלה.

יצחק קדמן: אל תעזור לי.

יהודה סקר: לא, אני כן אעזור לך, אתה לא מייצג אותנו.

יצחק קדמן: אני לא מייצג אותך ואני לא מתיימר לייצג אותך.

יהודה סקר: את מי אתה מייצג?

יצחק קדמן: תקרא מה אמר בית הדין הגבוה לצדק על דרך התנהלותו של ארגון ההורים ומה קורה בהיעדר ארגון הורים יציג, חזק, מועיל ומשתף פעולה.

יצחק קדמן: אני אומר את הדברים בצער.

מיכאל מלכיאור: אין שום דבר שהוא אמר שצריכה להיות לך בעיה עם זה.

יצחק קדמן: זה אינטרס של משרד החינוך לדאוג שיהיה ארגון הורים חזק.

יצחק קדמן: אני רוצה רק לומר מלה אחת על מה מדאיג אותי במערכת.

יצחק קדמן: עם כל השמחה שיש רפורמה והטבת שכר המורים ואם המורים מאושרים מההסכם, בוודאי שאנחנו מאושרים, כי מורה מאושר עושה טוב למערכת.

יצחק קדמן: אבל אסור לעצום עיניים בפני מה שמתרחש במערכת וגברתי השרה ואדוני המנהל הכללי, המערכת הממלכתית במדינת ישראל קורסת.

יצחק קדמן: אנחנו עוברים תהליך של הפרטת מערכת החינוך.

יצחק קדמן: הפרטה רשמית והפרטה לא רשמית.

יצחק קדמן: בתי ספר שמוקמים ומנוהלים על ידי עמותות הורים, כניסת מערכת שיווק ופרסום וחסויות של המערכת המסחרית שאוכלת כל חלקה טובה בבית הספר.

יצחק קדמן: בריחה מהמערכת הממלכתית והממלכתית-דתית לבתי ספר פרטיים, או סמי פרטיים, והתוצאה היא שהאוכלוסייה החלשה במדינת ישראל מגיעה לבתי ספר חלשים, כי היא מודרת מבתי ספר חזקים.

יצחק קדמן: אתם יודעים היטב למה אני מתכוון.

יצחק קדמן: בתי ספר חלשים לא יוכלו לתפקד, גם אם המורה המתחיל ירוויח 5,300 שקלים.

יצחק קדמן: ואגב, אני מקווה שזה לא שיא הדרישות שלכם, כי מגיע לכם הרבה יותר.

יצחק קדמן: אבל בתי הספר האלה לא יוכלו גם לקלוט מורים, במתקנים עלובים, עם 40 תלמידים בכיתה, עם בית ספר שלא יכול להתקיים, כי אין לו ממי לגבות תשלומי הורים, כי היום כל המערכת התמכרה לתשלומי הורים, בלעדיהם היא לא יכולה לתפקד.

יצחק קדמן: שנת הלימודים עוד לא נפתחה וכבר דורשים מהורים אלפי שקלים כדי לממן את מה שראיתי פה במצגת היפה.

יצחק קדמן: בתי ספר גובים כסף על תודעה יהודית, בתי ספר גובים כסף על תודעה ישראלית.

יצחק קדמן: בתי ספר גובים כסף על כל אותם דברים יפים שאתם רוצים שהתלמידים יקבלו אותם.

יצחק קדמן: אם אנחנו לא נתעשת והמיליארד וחצי שנוספו השנה, בואו לא נשכח, הם טיפה בים מהמיליארדים שנלקחו מהמערכת בשנים האחרונות.

יצחק קדמן: אף אחד לא מזכיר את זה.

יצחק קדמן: כמה נלקח ממערכת החינוך במיליארדים בחמש-שש השנים האחרונות?

יצחק קדמן: ואם אנחנו לא נדע לתת לעניין הזה פתרון, תהיה לנו מערכת מופרטת לחלוטין, מכוונת לבעלי יכולת, כאשר במדינת ישראל חיים 700,000 ילדים מתחת לקו העוני.

יצחק קדמן: גם אותם אנחנו צריכים לזכור ולהבטיח להם מערכת שוויונית, עם שוויון הזדמנויות אמיתי.

יצחק קדמן: מערכת חינוך שתסגור פערים ולא תגדיל פערים כפי שלצערי היא עושה היום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מסיימים.

מיכאל מלכיאור: אני שוב אומר, הנושאים שעלו פה, אנחנו קוראים לארגון המורים להצטרף להסכם ולעשות ככל יכולתם, יחד עם המשרד, כדי לא רק שיוכלו לפתוח בשני לספטמבר, אלא גם ב-9 בספטמבר וגם אחרי החגים.

מיכאל מלכיאור: היה מאבק מאוד קשה בשנה שעברה, הרבה מאוד תלמידים בקושי למדו בחצי השנה השנייה שהיתה, ואנחנו ממש קוראים לשני הצדדים לשבת עד שייצא עשן לבן ולהגיע להסכמה וכך כל המערכת תצא ממש נשכרת ויש סיכוי שתהיה לנו ממש שנת חינוך מצוינת.

מיכאל מלכיאור: חוץ מלברך את המורים וכל שאר העוסקים במלאכה, אני גם רוצה לציין את התלמידים.

יהודה סקר: אני מקווה שאתה מברך גם את ההורים ששולחים את התלמידים לבית הספר.

מיכאל מלכיאור: הרבה מאוד כבר בירכו את ההורים, אני חושב שאני מסכים גם עם מה שאמר דר' קדמן.

מיכאל מלכיאור: לא היתה שום סיבה שתתפרץ נגד זה.

מיכאל מלכיאור: ההורים הם מרכיב חשוב ביותר וחשוב שיהיה, בעתיד, ארגון הורים ארצי חזק, גם משתף פעולה וגם שיעמוד על המשמר, על העיוותים, כפי שהנציגים פה של ההורים עושים בצורה יפה, שבוע שבוע, בישיבות הוועדה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כן נעמוד על המשמר, אני אומר את זה לראשי המשרד, על כל מה שנקרא צמצום פערים.

מיכאל מלכיאור: לא נאפשר את הנשירה, לא את הקיצוצים בעלייה, לא את הקיצוצים ברווחה חינוכית, לא ניסיון להכניס לחוק ההסדרים חוקים נחוצים, 12 שנות חינוך חובה וכולי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעמוד על המשמר ואנחנו נדאג שהדברים האלה יהיו ואנחנו נדאג גם, כמובן, להילחם יחד איתכם,כי אנחנו יודעים שאנחנו רוצים אותו דבר, רק לפעמים זה נראה אחרת ציבורית, אבל אנחנו נדאג להילחם לצמצום פערים.

מיכאל מלכיאור: אין לנו כלים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אין.

מיכאל מלכיאור: רק דרך החינוך.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לקחת מצד אחד, ובאמת ההישגים השנה הם באמת משמעותיים, אני חושב שתוכלו לראות גם את חבר הכנסת זבולון אורלב וגם את הרב גפני רוקדים על השולחנות ועל תוספת, אבל אי אפשר, בו זמנית, לקחת---

זבולון אורלב: אני לא הבטחתי לרקוד.

מיכאל מלכיאור: לא לרקוד, אבל לדבר.

מיכאל מלכיאור: אתה תדבר והרב גפני ירקוד.

משה גפני: זה סתם דיון תיאורטי.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה חשוב ואנחנו נעמוד בחזית הזאת, כדי שלא יהיו כל הצמצומים האלה ברווחה חינוכית ובשיקום השכונות ובכל התכנית שאנחנו מדברים עליהן.

מיכאל מלכיאור: הדברים שנוגעים להסעות, כפי שגם העלו מהשלטון המקומי, גם כלל מערכתית לגבי ההסעות וגם ספציפית, במה שנוגע לבתי הספר החרדים, גם עליהם אנחנו נעמוד.

זבולון אורלב: לא קיבלתי תשובה על האבטחה וגם על הבטיחות.

מיכאל מלכיאור: אני יודע, היא הבטיחה להגיד לך, אנחנו כבר עברנו את הזמן בעשר דקות.

זבולון אורלב: אני אקבל תשובה בכתב?

יולי תמיר: לא, אני אגש אליך, חבר הכנסת זבולון אורלב, אישית.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מודה לכולכם ושנה טובה.