ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 262, 2007-08-08 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: על סדר היום הצעת חוק הספרייה הלאומית, התשס"ו-2005, של חבר הכנסת משה גפני, וחבר הכנסת אריה אלדד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חשבנו לנצל את הפגרה כדי לגמור עם ההכנה של חוקים הדורשים יותר עבודה כך שנוכל להביא את זה מיידית בתחילת המושב לסיום, וזה מה שאנחנו עושים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פשוט ממשיכים את העבודה, ואני נותן את רשות הדיבור לעו"ד מירב ישראלי שתוביל אותנו.

מירב ישראלי: מה שיש בפניכם הוא נוסח חדש שכולל את התיקונים שהוועדה הכניסה בשתי הישיבות הקודמות, וגם את השאלות שנשארו פתוחות.

מירב ישראלי: למעשה, עברנו על כל החוק חוץ מנושא אחד שעדנה הראל התחילה להציג אותו בישיבה הקודמת.

מירב ישראלי: אבל, מכיוון שהאוניברסיטה ראתה את ההוראות, והם עוד לא הספיקו להגיב, הנושא שנשאר פתוח הוא נושא תקופת ההפעלה - תקופת המעבר, התקופה שבה חברת הבת היא זו שתפעל, שזה שלוש שנים עד להקמת התאגיד, החברה של הספרייה הלאומית - זה סעיף 24 והתוספת.

מירב ישראלי: אם אתם רוצים אפשר לעבור במהירות על הדברים שהוכנסו קודם.

מירב ישראלי: חשבתי שאולי נזכיר את התיקונים שהכנסנו ונראה אם יש אפשרות בכל זאת לסגור כמה דברים שנשארו פתוחים, ואז לדון בנושא הזה.

מירב ישראלי: האם אתם רוצים לדווח האם היתה התקדמות באיזשהו נושא מאז הישיבה הקודמת?

אייל רק: כן, בהחלט.

אייל רק: המשכנו בישיבות עם משרד המשפטים ועם הנסחית של משרד המשפטים, ותוך כדי הישיבות של הניסוח הכנסנו את כל הערות הוועדה, ואם הגיעו מהספרייה נדמה לי, ומהאוניברסיטה, עד לסעיף 12 בנוסח הזה, לא כולל 12.

אייל רק: קיבלנו הערות לא רק לניסוח, או בעיקר לא לניסוח, מהאוניברסיטה העברית - הוועדה של פרופ' פרוקצ'ה, שבחלקן הגדול אנחנו כבר תיקנו את הנוסח שקיים היום, וחלק אחר אנחנו צריכים במהלך הישיבות שאנחנו עושים עם משרד המשפטים ונציגי הספרייה, להתייחס גם אליהן - מדובר במעט הערות יחסית שעדיין לא הוכנסו.

אייל רק: קיבלנו את הערות היועצת המשפטית של רשות החברות הממשלתיות כאשר הכול באותו נושא של מבנה התאגיד, והפיקוח עליו, והנושאים שעדיין לא התייחסנו אליהם כמו נושא השכר, או נושא הפיקוח על תקציב התאגיד.

אייל רק: קיבלנו גם הערה אחת מפרופ' זמיר שאנחנו צריכים להתייחס, באותו עניין של הספרייה הציבורית ובעניין שניים מהתפקידים של הספרייה.

אייל רק: אחד, להשמיט את מדעי החברה מספריית המחקר של האוניברסיטה כיוון שזה לא מה שהספרייה משמשת, או אמורה לשמש.

אייל רק: להשאיר רק את מדעי הרוח, ובפרט כל יתר התחומים שמפורטים שם.

אייל רק: הדבר השני הוא לעניין התפקיד שמדבר על להעמיד לרשות הציבור - לנסח את זה בצורה שיותר מבהירה.

אייל רק: זה נדון הרבה בישיבה הקודמת של הוועדה, ואת זה אנחנו צריכים לנסח עכשיו בצורה שתבהיר סמכויות הספרייה לקבוע את הנהלים של נגישות לאוספים של הספרייה, ושההעמדה לרשות הציבור תצא פחות הצהרתית, ואיך תתאפשר נגישות שוויונית לאוכלוסיות השונות שמשתמשות בספרייה הלאומית.

מירב ישראלי: האם יש לכם דברים שאתם יכולים כבר לדווח כאן ולהכניס לנוסח, או שהכול נמצא עוד בדיון?

אייל רק: לא הכול בדיון, אבל אנחנו צריכים לחזור על ההערות של הנסחות אחר כך.

מירב ישראלי: אני מדברת לאו דווקא על ניסוח, אלא על דברים מהותיים.

מירב ישראלי: ניסוח הוא דבר שאפשר לעשות אחר כך.

גלי גרוס: בגלל שישנן עוד שאלות שמתעוררות, אז גם בניסוח יש עוד חידוד וליטוש של כל מיני נקודות.

מירב ישראלי: בישיבה הקודמת הגעתם עם כמה נקודות שרציתם להכניס לנוסח, ולכן אני שואלת האם יש היום איזשהן נקודות שאתם רוצים להכניס כבר לנוסח כמו שעשיתם בפעם הקודמת?

גלי גרוס: צריך לראות את כל המכלול.

פפי יקירביץ': מירב, יש עוד משהו שאני רוצה לציין.

פפי יקירביץ': מדיניות האוניברסיטה העברית בשלב זה היא בהחלט לתמוך בקידום החוק.

פפי יקירביץ': אבל, יש מגעים להסכם מימון.

פפי יקירביץ': האוניברסיטה סבורה שללא מימון שמעוגן לאו דווקא בחוק אלא בהסכם בין יד הנדיב-האוניברסיטה, לבין הממשלה, אין כל טעם לחקיקה.

פפי יקירביץ': אנחנו רוצים במקביל לקדם את החוק, אבל להסתייג, ואני רוצה בפירוש שהאמרה הזאת תירשם בפרוטוקול שהאוניברסיטה מתנה את הסכמתה לכל הנושא הזה בכך שלפני החקיקה ייחתם הסכם שיבטיח את מימון הספרייה, כי ללא מימון - - -

אריה אלדד: התחלנו ההיפך.

אריה אלדד: בדיון הראשון באו ואמרו לנו צריך את החוק כי יש כסף, ואם לא תחוקקו הכסף ייעלם וילך למקום אחר - 100 מיליון.

פפי יקירביץ': יש משהו במה שאתה אומר, אבל קרן יד הנדיב התנתה את התמיכה שלה בכך שתהיה חקיקה.

פפי יקירביץ': אבל, באיזשהו מקום צריך לנעול את קרן יד הנדיב, את האוצר, וגם את האוניברסיטה באיזשהו הסכם מימון.

מיכאל מלכיאור: את אמרת שהם התנו את התמיכה בזה שיש חקיקה, ובדיוק המשפט הזה גורם לכך שאנחנו חייבים לסיים את החקיקה.

מיכאל מלכיאור: אם אתם עכשיו מתנים את התמיכה בחקיקה בזה שהמימון הוא סגור - צריך להביא את זה להבשלה בו זמנית.

מיכאל מלכיאור: אבל, זה צריך להיות עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מדברים עכשיו על הטווחים שדיברנו, אנחנו מדברים ממש.

מיכאל מלכיאור: עוד מעט מתחיל המושב הבא.

מיכאל מלכיאור: החגים עוברים מאוד מהר, והמושב מתחיל שלושה ימים אחרי שמחת תורה, וזהו.

אריה אלדד: בידוע שהימים בין החגים עוברים יותר מהר מהימים בקיץ.

מיכאל מלכיאור: ושאף אחד גם לא ישאל באיזה חגים מדובר?

פפי יקירביץ': המגעים הם עכשיו, זה לא שאנחנו מדברים על משהו בעתיד.

פפי יקירביץ': בהחלט יש מגעים.

מיכאל מלכיאור: אבל, אז גם אין צורך להגיד את הדברים.

מיכאל מלכיאור: ברור לנו שיש פה גורם משמעותי שבלעדיו לצערי לא תהיה ספרייה לאומית.

מיכאל מלכיאור: אבל, לשמחתי זה גורם שמאוד רוצה את זה, וצריך לזכור.

שמואל הר נוי: אני חושב שזהו אינטרס של כולם להגיע לסיכום.

שמואל הר נוי: יש דיונים בין כל הגופים, וברביעי לספטמבר יש פגישה באוצר עם כל השותפים הפוטנציאלים, וכנראה ששם יגיעו להחלטות לגבי נושא המימון כאשר כבר רצה איזה טיוטה.

שמואל הר נוי: גם יד הנדיב בחבר הנאמנים שלו בחודש יולי העלה את הנושא הזה, ויש לו כבר תשובות.

שמואל הר נוי: האוצר מודע - - -

מיכאל מלכיאור: עם מי באוצר אתם יושבים?

מיכאל מלכיאור: עם שר האוצר?

שמואל הר נוי: היתה ישיבה עם שר האוצר של פרופ' מגידור ויושב ראש ההנהלה הציבורית, שר האוצר הקודם.

שמואל הר נוי: בהמשך לזה בפקידות התחילו דיונים.

שמואל הר נוי: יש הבנות ונכונות של האוצר להגיע למתווה של ועדת זמיר.

שמואל הר נוי: עד הרביעי לספטמבר תעשה עבודה פנימית בין כל הגופים, וברביעי בספטמבר אנחנו מתכנסים במשרד האוצר, ואני מקווה שתהיה סינכרוניזציה שעד אוקטובר גם הסכם הבנות בין כל הגורמים המממנים ייחתם, וזה יענה גם לבקשתו נשיא האוניברסיטה, וגם בקשתנו, וגם בקשת יד הנדיב.

שמואל הר נוי: סך הכול יש פה זהות אינטרסים ונכונות של כולם לקדם את הנושאים.

שמואל הר נוי: אני מקווה באמת שאנחנו נגיע לסינכרוניזציה בדברים האלה.

מיכאל מלכיאור: אז יש לכם זמן עד תחילת אוקטובר.

מיכאל מלכיאור: אגב, אם השתתפות יותר פעילה שלנו מול יד הנדיב או מישהו כזה, אז אני לפחות, ואני מניח שאותו דבר לגבי חבר הכנסת אלדד - אנחנו לרשותכם אם הדבר יכול להועיל.

פפי יקירביץ': תודה רבה, רשמנו לפנינו.

פפי יקירביץ': מירב ישראלי: אני מציעה שאני פשוט אעבור מהר על התיקונים שהכנסנו כדי שנוכל לראות האם ישנה אפשרות לסגור משהו בנקודות האלה.

פפי יקירביץ': אם לא, נתחיל את הדיון בחברת הבת, ויביאו לנו תשובות לגבי זה.

פפי יקירביץ': בעמוד הראשון ב"מוסד ממלכתי" אני רואה שהכנסתם בסוף גם את הקרן הקיימת, וגם את קרן היסוד - היתה שאלה.

פפי יקירביץ': הרי אלו הגופים שאפשר להעביר אליהם מניות - הם הוכנסו.

פפי יקירביץ': אנחנו נבדוק בסוף שסעיף המטרות יאגד את כל התפקידים.

פפי יקירביץ': כרגע הם אמרו: ידע, מורשת ותרבות, במיוחד בזיקה לארץ ישראל.

פפי יקירביץ': זה היה בזיקה לארץ ישראל, ועכשיו זה במיוחד בזיקה לארץ ישראל, וזה פותח את זה.

פפי יקירביץ': אני מזכירה שהיה דיון ארוך על הפיזיקה, ועל איינשטין, ועל כל הדברים האלה.

אייל רק: אם את רוצה אני מוכן להקריא את הנוסח של הנסחות, כלומר אחרי הנסחות.

מירב ישראלי: לא נחזיק אתכם מחויבים אם תביאו שינוי נוסח.

אייל רק: מה שנראה שבינתיים יענה על הצורך הוא ש: "מטרותיה של הספרייה הלאומית הן איסוף, שימור, טיפוח והנחלה של אוצרות ידע, מורשת ותרבות בכלל, ובזיקה לארץ ישראל, למדינת ישראל ולעם היהודי, בפרט".

מירב ישראלי: בסדר, יותר טוב אפילו.

מיכאל מלכיאור: טוב, יפה מאוד.

מירב ישראלי: לגבי התפקידים אני רק מזכירה שהתבקשו להחזיר כמה דברים שהיו בנוסח הכחול, ובאמת ב-4(2) נאמר: "לאסוף, לשמר ולטפח את אוצרות הידע, המורשת והתרבות, ולהרחיב ולהעשיר את אוספי הספרייה.

מירב ישראלי: "

אייל רק: זה הפך ל-(1).

מירב ישראלי: בסדר, ואחר כך לפי הסדר (1) הפך ל-(2).

מירב ישראלי: לגבי (6) אני מזכירה שהיתה דאגה לגבי הייעוץ המקצועי, והכנסנו: "לפי בקשה, וככל שתמצא לנכון".

טנה שפניץ: אני מציעה שנביא את הדברים בצורה מסודרת.

טנה שפניץ: מה שהוועדה עשתה - מצוין, אבל הדברים האחרים לא מספיק ברורים.

מירב ישראלי: כן, בסדר.

מירב ישראלי: הקצאת מניות החברה – ב8(א)(2) ראיתי בנוסח שעכשיו אפשר להקצות כבר בשלב ראשון למוסדות ממלכתיים או גופים ציבוריים, קודם זה היה רק ממלכתיים.

מירב ישראלי: ציבוריים זה רחב הרבה יותר מהסוכנות והגופים הלאומיים מה שנקרא - זה תיקון שהיה.

מירב ישראלי: האם אתם רוצים להסביר את זה?

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: השאלה היא, האם זה מטריד שכבר בשלב הראשון אפשר להעביר לגופים שהם גופים ללא מטרת רווח, אבל הם לא גופים שאנחנו יודעים מי הם.

גלי גרוס: אנחנו קצת ויתרנו את האבחנה בין השלב הראשון של ההקצאה לשלב השני של ההקצאה, שממילא אמרנו שהשלב השני של ההקצאה יכול לבוא לפני השלב הראשון של ההקצאה.

גלי גרוס: רצינו לעשות את הדברים קצת יותר מסודרים כרונולוגית, ואז אפשר גם בשלב הראשון שהוא יותר הצהרתי שאומר 25 צריכים להיות לעוד גוף, ועדיין לא אומר למי, וגם בשלב השני להקצות גם לגופים ממלכתיים וגם לגופים ציבוריים.

גלי גרוס: ההבדל הוא בשיקול הדעת של האוניברסיטה והמדינה.

גלי גרוס: כשמדובר בגוף ציבורי הם צריכים לבדוק שהוא מתאים לשמש כבעל מניות, והם צריכים לבדוק שהוא יכול לעמוד בהתחייבויות שלו.

גלי גרוס: כשמדובר באחד מהמוסדות הממלכתיים ההנחה היא שהתנאים האלה כבר מתקיימים, ואז הם צריכים להסכים רק לעצם ההעברה או ההקצאה לגורם.

טנה שפניץ: זה לא מוסכם.

גלי גרוס: בהקשר של הסעיף הספציפי הזה - המנגנון של המניות הרדומות, יש הערה של פרופ' פרוקצ'ה שהועברה אלינו על-ידי האוניברסיטה העברית, ואנחנו צריכים עדיין לבחון בדיוק את המנגנון של אופן ההקצאה כן מניות רדומות, לא מניות רדומות.

מירב ישראלי: אני רושמת לי שלגבי סעיף 8 יועבר נוסח חדש לגבי הקצאת המניות.

מירב ישראלי: לא נראה לי שצריך להתעכב על שאר התיקונים לסעיף 8.

מירב ישראלי: אני לא מזכירה דברים שכבר סיכמנו באופן כללי.

מירב ישראלי: לגבי סעיף 9 - ביקשו להעלות את נשיא האוניברסיטה העברית.

מירב ישראלי: ב-(11) הכניסו את התיקונים של שלושה אנשי רוח, נציג עולים, והנוסח החדש הוא: שלושה אנשי רוח וספר, מהם לפחות אחד הנמנה על האוכלוסייה העברית, ולפחות אחד הבקי בתרבות אחת מקבוצות העולים, הכול כפי שיקבע השר לאחר שיתייעץ עם גופים ציבוריים, לרבות עם גופים המייצגים את עניינם של ציבור המשתמשים בספרייה.

מירב ישראלי: אלו שני התיקונים שהוועדה ביקשה להכניס, והם הוכנסו לנוסח.

מירב ישראלי: (ג) הוא דבר חדש שהוכנס לפי בקשת משרד המשפטים.

מירב ישראלי: (ז)(2)ו-(3) נשאר פתוח, והשאלה היא האם שקלתם את זה מחדש?

אייל רק: כן.

מירב ישראלי: אני מזכירה - זה נושא של אפשרות פנייה לגוף שממנה חבר מועצה, שיחליף את חבר המועצה כי הוא פועל שלא כראוי.

מירב ישראלי: אני סברתי ששיקול דעת כזה למועצה יכול להיות מרחיב מידיי, וביקשנו שישקלו את זה שוב.

גלי גרוס: אנחנו שיננו קצת.

גלי גרוס: העבודה עם טלי היא עדיין בתהליך, הדברים עוד לא נסגרו.

גלי גרוס: אבל, במסגרת העבודה הזאת, מתחדדות הרבה מאוד סוגיות.

גלי גרוס: כל הזמן גם היינו מודעים להערות שהועלו כאן, וניסינו למצוא פתרונות במהלך ההתקדמות.

גלי גרוס: בהקשר הזה אנחנו קצת שיפרנו את המודל.

גלי גרוס: שוב, זה עוד לא סופי.

מירב ישראלי: אני יכולה גם לכתוב שתביאו נוסח סופי.

גלי גרוס: הרעיון היה לא שהגוף שממנה - הוא רק אחרי פנייה של המועצה יכול לפטר, ואז הוא בעצם ולא המועצה - שזה מה שהטריד את הוועדה - הוא זה שבסופו של יום שוקל את זה שהוא לא ממלא כראוי את תפקידו.

מירב ישראלי: האם לא כתבתם כלום לגבי מתי המועצה יכולה לפנות?

מירב ישראלי: בכל עת?

גלי גרוס: לא, אמרנו מתי המועצה יכולה לפנות?

גלי גרוס: אמרנו מי שמינה את חבר המועצה החליט על הפסקת כהונתו, ובלבד שהוא לא החליט כאמור, אלא לאחר שהמועצה פנתה אליו בבקשה לעשות כן בהתקיים אחד מאלה, והשארנו את לא ממלא כראוי.

גלי גרוס: למיטב הבנתי, מה שהטריד את הוועדה זה שהמועצה מחליטה על סיום כהונה של מישהו שהיא חושבת שהוא לא ממלא כראוי את תפקידו.

מירב ישראלי: לא, אבל אמרנו גם אז שהסמכות הסופית היא לא של המועצה, אלא של - - -

גלי גרוס: שם כאילו היה נראה שאין לו כמעט שיקול דעת.

גלי גרוס: אבל, בהקשר הזה אני כן חושבת, וראינו שזה קיים גם במקומות אחרים, שזה כן חשוב שיהיה סעיף שבכל זאת מאפשר הפסקת כהונה אם מישהו לא מבצע את התפקיד שלו כמו שצריך, כשיש פה שני גורמים שיפעילו שיקול דעת על השאלה האם הוא מקיים או לא מקיים את התפקיד שלו כראוי.

מירב ישראלי: זה לשיקול דעת הוועדה.

טנה שפניץ: ישראל רחמנים בני רחמנים.

טנה שפניץ: האם ראית פעם שפעם השתמשו בסעיף הזה?

מירב ישראלי: אני חוששת משימוש לרעה.

גלי גרוס: אבל, במקרה קיצוניים אנחנו כן צריכים את זה.

גלי גרוס: להוריד את זה לגמרי נראה לי קצת מסוכן.

גלי גרוס: את חייבת לתת לך פתח, וכלים מסוימים להשתמש בהם במקרה כזה.

מירב ישראלי: מה שעושים בדרך כלל הוא שבאמת מנסים למצוא דרך אובייקטיבית להגיד את זה.

מירב ישראלי: השאלה מה זה לא ממלא כראוי?

מירב ישראלי: שזה שהוא לא מגיע לישיבות – זה אמרנו, וזה לא נבצר ממנו - שזה לא אמרנו.

מירב ישראלי: זה יכול להיות שכמה מהחברים פשוט לא אוהבים את התפקוד שלו.

מירב ישראלי: אני מנסה להבין מה זה לא ממלא כראוי שזה לא שהוא לא מגיע לישיבות, וזה לא שנבצר ממנו.

מירב ישראלי: מה זה?

מירב ישראלי: האם הוא מעיר הערות שלא מוצאות חן?

מירב ישראלי: יש פה דברים שצריך להגיד מה הכוונה שלכם.

גלי גרוס: אני לא יודעת.

מירב ישראלי: לכן, אני אומרת - זה בעייתי.

גלי גרוס: אנחנו עשינו סקירה בחקיקה במקומות אחרים וזה קיים.

גלי גרוס: זה קיים בסעיף של מועצות, וזה קיים באמת במקרים שלא המועצה היא זו שמחליטה, אלא הגוף שממנה הוא זה שמחליט, או השר הוא זה שמחליט, או רשות החברות הממשלתיות במקרה של חברה ממשלתית.

גלי גרוס: את הבעיה הזאת אנחנו באמת ניסינו לחדד ולנטרל, שיהיה ברור שהגוף שמינה הוא זה שמפעיל את שיקול הדעת הסופי.

גלי גרוס: אבל עצם הסעיף - זה סעיף שהוא קיים, והוא סעיף שהוא חשוב.

גלי גרוס: מאוד קשה לצקת לו תוכן או לתת דוגמאות כרגע.

גלי גרוס: אבל, זהו סעיף שהוא כן סעיף סל למקרים חריגים.

מיכאל מלכיאור: היה מעניין לראות אם מישהו אי פעם פעל לפי הסעיפים האלה.

מירב ישראלי: ואז לבדוק את הסיבות.

גלי גרוס: לדעתי, בחברות ממשלתיות השתמשו בזה.

טנה שפניץ: לפחות כשוט.

מירב ישראלי: במועצה יש כל מיני גופים שיושבים ביחד.

מירב ישראלי: לפעמים יש ניגודי אינטרסים.

מירב ישראלי: זה עדיין איזשהו שוט מצד אחד על חבר המועצה.

מירב ישראלי: אבל מצד שני חבר המועצה יכול לחשוש להביע, להתבטא, כי הוא חושש שאולי יגידו שהוא לא פועל כראוי - יש לזה גם את הצד השני.

מירב ישראלי: פה זה לא חברה ממשלתית, זה לא גוף עסקי, יש פה רגישויות אחרות.

פפי יקירביץ': אולי אפשר לסייג את זה ולומר שהוא פועל בניגוד למחויבות שלו על-פי סעיף (ה), שהוא חייב לפעול בנאמנות במילוי תפקידו.

מירב ישראלי: זה צר יותר מ"כראוי", כי "כראוי" זה מילה מאוד רחבה.

מיכאל מלכיאור: כל נודניק יכול ליפול תחת ההגדרה של לא פועל כראוי, אבל הוא לא נופל תחת - - -

מירב ישראלי: תשקלו את ההצעה של עו"ד יקירביץ', ובמקביל גם אני אעשה בדיקה של החוקים האחרים לראות אם אפשר בכל זאת קצת לצמצם את זה.

מירב ישראלי: לגבי סעיף (3) אמרנו כרגע זה נשאר: "חבר המועצה נעדר משלוש ישיבות רצופות, ולדעת היושב ראש לא היתה סיבה סבירה להעדרו".

מירב ישראלי: אתם רציתם אולי לעשות את זה יותר חמור?

טנה שפניץ: כן, אבל מכיוון שראינו שהם בסך הכול מתכנסים פעמיים בשנה אז זה לא כל כך רלוונטי.

מירב ישראלי: או, קי, אני משאירה את זה כך.

מירב ישראלי: אכן הכנסנו שהמועצה תתכנס פעמיים בשנה, קיום של תוקף פעולה.

מירב ישראלי: לגבי מינוי ראשון של מועצה - אני מציעה שנדון בזה אחרי שנגמור את תקופת ההפעלה.

מירב ישראלי: נחזור לנקודה הזאת, כי יש התייחסות מסוימת לדירקטוריון.

מירב ישראלי: אבל, אולי כדאי לחזור לזה אחר כך.

מירב ישראלי: בסעיף 10 הכנסנו את נושא של אחד ממדעי היהדות.

מירב ישראלי: חבר הנאמנים - לדעתי, זהו רק תיקון ניסוחי.

טנה שפניץ: אנחנו נביא את זה כבר.

מירב ישראלי: תביאו נוסח, ואני גם כותבת שיובא נוסח.

מירב ישראלי: לגבי העמדת אוספי הספרייה לרשות הציבור - אתה התייחסת לזה עכשיו בקישור לסעיף התפקידים.

מירב ישראלי: האם אתם מתכוונים להכניס את עניין השוויוניות ואת האפשרות לקבוע כללים לגבי סוגי משתמשים?

אייל רק: כן.

מירב ישראלי: אתם תביאו נוסח לשני הדברים, בסדר גמור.

מירב ישראלי: לגבי 13(ב) אמרנו שנפרט יותר את הגורמים הנוגעים בדבר, כי אחרת השר לא ממש יודע עם מי הוא צריך להתייעץ.

אייל רק: כן, זה אינטרס שלנו לצמצם.

מירב ישראלי: נכון, לכן אני אומרת גם בעניין הזה אם אתם כבר - - -

פפי יקירביץ': מירב סליחה, אני חוזרת אחורה לדיון בסעיף 8(ז).

פפי יקירביץ': אם למשל הוגש כתב אישום - משהו מאוד חמור - גם פה התוצאה היא לא הגיונית: רשאית היא לפנות אל הגוף, ורשאית היא לבקש.

אייל רק: את זה שיננו – המנגנון.

אייל רק: זה מה שגלי הסבירה כבר.

פפי יקירביץ': חייבת להיות פה חובה.

מירב ישראלי: יש שתי אפשרויות.

מירב ישראלי: המועצה לא יכולה להפסיק כהונה כי זה לא בסמכות שלה.

מירב ישראלי: אפשר לקבוע מכוח החוק שהכהונה פוקעת.

גלי גרוס: עשינו איזושהי אבחנה בין עילות שהן פקיעת כהונה, לבין עילות שהן עילה להפסקת כהונה.

גלי גרוס: כתב אישום דווקא הוא עילה להפסקה, בעוד שהרשעה היא עילה לפקיעה.

גלי גרוס: אפשרנו גם ליועץ המשפטי לממשלה לפנות בדברים מסוימים לאותו אדם.

מירב ישראלי: אני רושמת את האבחנה הזאת, ותביאו גם בעניין הזה את הנוסח הסופי, בסדר גמור.

מירב ישראלי: אני ממשיכה, כאן זה הכול תיקונים שהוסכם עליהם.

מירב ישראלי: הנושא של הגנה מפני עיקול ועיכבון סעיף (16) - נדמה לי שעדנה הראל אמרה בישיבה הקודמת שאתם רוצים לבחון את סעיף 16(3) בנושא של נכס ייחודי וחיוני.

גלי גרוס: הוועדה העלתה את הקושי שהיא רואה בזה ששניהם ביחד.

גלי גרוס: אנחנו הסברנו שאנחנו ניסינו להגיע לסעיף יותר מאוזן בין זכויות של נושים לבין החיוניות של הספרייה, ולכן הלכנו על שני הדברים.

מירב ישראלי: כן, אבל בסופו של הדיון עדנה אמרה שאתם תשקלו את הסעיף הזה עוד הפעם בכל מקרה, ושהיא כן רואה בו איזושהי בעייתיות, ולכן אני שואלת.

גלי גרוס: לא שקלנו.

מירב ישראלי: בסעיף 17 זהו תיקון ניסוחי, גם ב-(ד).

מירב ישראלי: לגבי 17(ה) – כזכור לכם היה כל הדיון לגבי נכסים שהיו שייכים קודם לאוניברסיטה העברית, והסכמנו להוריד את הסיפה: שיחול הדין הכללי וההסכם בין האוניברסיטה לחברה.

מירב ישראלי: אמרתם שתבדקו את זה באופן סופי לראות שאכן הדין הקיים מספיק.

גלי גרוס: אנחנו לא רואים קושי.

גלי גרוס: השאלה היא, האם האוניברסיטה - - -

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: אם כן, אני משאירה את (ה) כמו שהוא.

מירב ישראלי: כל הנושא של ערב תחילתו של חוק זה, סעיף 18 - מתי דברים נכנסים לתוקף, אני מציעה שנחזור לזה אחרי שנסגור את כל מודל ההעברה.

גלי גרוס: אני חוזרת שוב, אנחנו הסברנו אז שגם בהצעת החוק חברה לתועלת הציבור, יש אפשרות של התניה בהסכם.

גלי גרוס: צריך להבהיר פה שזה חל, כי לכאורה יש פה הוראת דין ספציפית שיועברו לחברה, מה שאומר שאין אפשרות להתנות .

גלי גרוס: צריך אולי להפנות, אולי בכפוף ל-.

מירב ישראלי: הבהרה שהדין הקיים יחול.

מירב ישראלי: בסדר גמור, נכניס את זה.

מירב ישראלי: אני אומרת שוב, נחזור ל-18 כשנגמור את מודל ההעברה ואיך הדברים ייעשו.

מירב ישראלי: בסעיף 19 אמרתם שאתם צריכים לבדוק מול רשות המסים את הנוסח הסופי של הסעיף, האם כל הפטורים - - -

אייל רק: טרם קיבלנו התייחסות.

מירב ישראלי: טרם קיבלתם, אז גם זה נשאר עדיין בסימן שאלה.

מירב ישראלי: עו"ד גרוס, את זוכרת שדיברנו על סעיף 20.

גלי גרוס: אני מסכימה איתך שצריך באמת לעשות אבחנה כי יש סעיפים מאוד מסוימים שאנחנו רוצים לאפשר, ולא כל הסעיפים.

מירב ישראלי: אני אשב עם משרד החינוך ועם משרד המשפטים בעניין הזה, וננסה לגבש משהו.

פפי יקירביץ': בסעיף 18 אמרנו שנשנה את סדר הסעיפים בין (א), ו-(ב), נכון?

מירב ישראלי: האם היתה החלטה כזאת?

מירב ישראלי: אין לי בעיה לעשות את זה.

פפי יקירביץ': אמרנו שהזכויות הן בעיקרון של האוניברסיטה, לא של גורם אחר.

מירב ישראלי: כן, אבל היה יותר הגיוני לעשות משהו כללי.

מירב ישראלי: אבל, אין לי איזה עמדה חזקה.

מירב ישראלי: אפשר כך או כך, אין בעיה.

מירב ישראלי: נחליף את הסדר.

מיכאל מלכיאור: איפה עומד נושא המעבר לחברת הבת בדיונים?

מירב ישראלי: אנחנו תיכף נדון בזה בסעיף 24.

טנה שפניץ: זה נמצא בהכנה אינטנסיבית מאוד במישורים השונים, הארגוניים.

שמואל הר נוי: אני מעריך שראשון לינואר שנת התקציב החדשה תהיה כבר במודל של חברת בת.

שמואל הר נוי: זה מותנה גם בדיונים של הנושא התקציבי.

שמואל הר נוי: קיבלנו גם הנחיה מההנהלה הציבורית לקדם את זה במהירות.

שמואל הר נוי: אבל שוב, הכול יהיה במקביל.

מיכאל מלכיאור: בסדר.

מירב ישראלי: אני לא אכנס לסעיף 23 כי זה נושא יותר טכני חקיקתי, זה נושא של תיקונים עקיפים.

מירב ישראלי: אנחנו בסעיף 24 שהוא למעשה הנושא שאנחנו צריכים לדון בו היום בהרחבה, ולשמוע גם את הערות האוניברסיטה.

מירב ישראלי: אני אקריא את הסעיף שנוגע לחברת בת.

מירב ישראלי: " 24 (א) (1) על אף האמור בחוק זה, במהלך שלוש שנים מיום תחילתו, תופעל הספרייה הלאומית בידי חברה בת של האוניברסיטה העברית בירושלים (להלן-תקופת ההפעלה).

מירב ישראלי: (2) החברה הבת תוקם עד תום שישה חודשים ממועד תחילתו של חוק זה, ותיקרא בית הספרים הלאומי (להלן- חברה בת).

מירב ישראלי: (3) השר רשאי לקבוע בצו מועד אחר להקמת החברה הבת, או תקופה אחרת להפעלה של הספרייה הלאומית בידי החברה הבת, לפי פניית נשיא האוניברסיטה ויושב ראש ההנהלה הציבורית של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, או יושב-ראש דירקטוריון של החברה בת, לפי העניין.

מירב ישראלי: " יש לי הערות, אבל אני אעיר אותן בסוף.

טנה שפניץ: יש לי הערה לסעיף הזה.

מירב ישראלי: קודם כל, זה לא ראוי בדרך כלל לשנות מועד שנקבע בחקיקה, בחקיקת משנה.

מירב ישראלי: אבל, אם יש מקרה מיוחד שמצדיק את זה, לפחות צריך אישור ועדה, כי הוועדה והכנסת הן שקבעו את החוק, ולכן כשמשנים את המועד הצו צריך להיות באישור ועדה.

מירב ישראלי: עשינו את זה גם בחוק הנהיגה הספורטיבית.

טנה שפניץ: שיהיה ברור מהסעיף שהפנייה לשר יכולה להיות של האוניברסיטה, או של יושב-ראש הדירקטוריון, או ההנהלה הציבורית - מה שיהיה באותה עת.

טנה שפניץ: הם לא צריכים לפנות יחד.

טנה שפניץ: קרוב לוודאי שתהיה שם איזה אי הבנה.

מירב ישראלי: כי באמת יש ו' בהתחלה, ו/או בסוף.

מירב ישראלי: במקום הו' הראשון אני עושה או, כי אחר כך יש או.

אריה אלדד: אבל, בכל מקרה זה יהיה באישור הוועדה?

מירב ישראלי: הצו של השר, כן.

מירב ישראלי: "(ב) הוראות חוק זה יחולו על החברה הבת, בשינויים המחויבים, למעט הוראות סעיף 8 ו-9" - שזה ההוראות של הקצאת המניות ושל המועצה, הם לא יוכלו כמובן לפעול לפי זה - "ובלבד שמניות החברה יוחזקו במלואן על-ידי האוניברסיטה העברית, ולא ניתן יהיה להעביר מניות או זכויות כלשהן בהן, או להקצות מניות בחברת הבת עד לתום תקופת ההפעלה, ובכפוף לאמור בתוספת לחוק זה.

מירב ישראלי: " עו"ד יקירביץ', האם יש הערות לזה?

פפי יקירביץ': עקרונית, לא.

פפי יקירביץ': מה שמפריע לי בסעיף הזה שאנחנו באיזושהי תקופת מעבר של שלוש שנים שהספרייה מנוהלת על-ידי חברת בת של האוניברסיטה.

פפי יקירביץ': כל מחויבות להפעלה היא בעצם על האוניברסיטה מבחינה משפטית, מבחינה חוקית.

פפי יקירביץ': זו בעצם חברת בת של האוניברסיטה.

פפי יקירביץ': אבל, היא מחויבת בחוק כבר לבצע את כל אותם התפקידים שציינו שאלו התפקידים של הספרייה הלאומית, וזה בעצם נקשר לי שוב לנושא המימון.

פפי יקירביץ': כלומר, אני לא רוצה להיות במצב שיש לי חוק שמחייב אותי להפעיל ספרייה - מה שאין לי היום - ספרייה שלי בתוך חברת בת שלנו, ויש לה כבר - - -

מירב ישראלי: אנחנו שמים רגע את המימון בצד.

מירב ישראלי: בהנחה שהמימון יהיה, למעט סעיפים 8 ו-9, האם את רואה בעיה אמיתית שלא קשורה במימון, בהפעלת איזה מהסעיפים של החוק באמצעות חברת בת, לעומת החברה לספרייה לאומית, או שהבעיה שלכם היא באמת רק בעיית המימון?

פפי יקירביץ': אני חושבת - ואני אומרת לך את זה בזהירות כי אנחנו עדיין איכשהו בוחנים את כל הדקויות פה - שהבעיה העיקרית היא המימון.

גלי גרוס: אם ההסדר הקיים היום יימשך, את צריכה מימון אחר ממה שקיים היום?

פפי יקירביץ': יש הבדל.

פפי יקירביץ': היום זה הכול תלוי בשיקול הדעת של האוניברסיטה, של חברת הבת.

פפי יקירביץ': מחר יש לי פתאום הוראה בחוק לחייב אותי.

מירב ישראלי: מחייבת אותם לבצע תפקידים מסוימים.

גלי גרוס: אני חשבתי שהתפקידים והמטרות זה פחות או יותר זה מה שהספרייה עושה היום.

פפי יקירביץ': אבל, אין לי חובה חוקית לעשות אותם.

שמואל הר נוי: עו"ד יקירביץ', אני חושב שאין בעיה.

שמואל הר נוי: השאלה היא מה המינון.

שמואל הר נוי: המינון נקבע לפי גובה המימון, לפי סדרי עדיפויות, לפי תוכנית עבודה.

פפי יקירביץ': בהנחה שנצא מתוך הנחה שאם אין הסכם למימון הספרייה עד לתהליך החקיקה - - -

שמואל הר נוי: גם המימון לוקח בחשבון את כל התפקידים, גם הסכם ההבנות.

פפי יקירביץ': זה צריך להיות שלב מוקדם, כי אחרת אנחנו - - -

שמואל הר נוי: זה גם מה שאמרתי לגבי חברת הבת – ראשון לינואר, כי אני בהנחה גם שאנחנו נדע את המימון ונסגור ביננו את כל הנושאים.

פפי יקירביץ': זה מחייב אותנו לסגור את כל הנושא.

יעקב ברנאי: כיום תקציב הרכישה שלכם של ספרים, הוא נפרד לספרייה הלאומית בהר הצופים?

שמואל הר נוי: כן.

יעקב ברנאי: כלומר, אין פה בעיה.

שמואל הר נוי: יש פה בעיה, אבל עובדתית כן.

שמואל הר נוי: גם היום זה תקציב נפרד.

שמואל הר נוי: פרופ' פוזי מתאם את זה עכשיו עם האוניברסיטה.

מיכאל מלכיאור: בדיון משני הגענו לכך שיש לכם זכות גדולה לקיים גם את הציווי היהודי שגדול המצווה ועושה, ממי שלא מצווה ועושה.

מיכאל מלכיאור: יש לכם את שלוש השנים הללו לעשות את זה לא רק מהתנדבות ובגלל הגישה האלטרואיסטית שלכם, אלא בגלל שככה הכנסת חוקקה ואתם יכולים לעלות מדרגה בקיום בין השלוש שנים.

פפי יקירביץ': הבעיה היא שהעלייה במדרגה תמיד כרוכה במימון מתאים.

מיכאל מלכיאור: אל תורידי את זה עכשיו לרמה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה להזכיר שבפגישה הראשונה שהיתה לנו בספרייה נאמר גם שמבחינת המימון, אין דרישה למימון נוסף.

שמואל הר נוי: יש, בהתאם לעקרונות של ועדת זמיר.

מיכאל מלכיאור: כן, נכון.

פפי יקירביץ': העמדה של האוניברסיטה שהיא תמשיך באותה רמה - - - שהיא נתנה עד היום.

שמואל הר נוי: הנחת היסוד פה היא שבמסגרת חברת בת יהיה יותר קל לגייס גם כספים מהעם היהודי, מאשר זה נעשה דרך האוניברסיטה.

שמואל הר נוי: כלומר, התהליך יהיה תהליך הדרגתי של הגדלת המימון.

שמואל הר נוי: כל התפקידים המבוצעים גם היום כאשר המינון בינהם, נקבע בהתאם לגובה התקציב.

מיכאל מלכיאור: אני רק אומר שכחלק מהכללים של ועדת זמיר, וגם אמר פרופ' זמיר בישיבה הזאת, כדי שכל האלרגיות של משרד האוצר לא יוצאו אותן כאן על השולחן - זאת היתה הנחת יסוד פה.

שמואל הר נוי: בהתאם לעקרונות ועדת זמיר - שלוש דרגות שהוא קובע שם, בשלב השוטף כיום, בשלב של חברה בת, ובשלב הסופי.

מירב ישראלי: עו"ד יקירביץ', אם הבעיה היא רק בעיה של מימון, אז אני שמה כרגע את עניין המימון בצד, וזה רק סעיפים 8 ו-9.

מירב ישראלי: את אומרת שאין לך בעיה ביישום של איזשהו סעיף חוק אחר.

שמואל הר נוי: יש את כל נושא האסיפה הכללית בעצם העובדה שהאוניברסיטה היא הבעלות, אבל זה כתוב.

מירב ישראלי: זה 9.

מירב ישראלי: אם בכל מקרה יהיו לכם מחשבות שניות, אז תשלחו לי את זה.

פפי יקירביץ': כן, אנחנו עוד נבחן את זה.

מירב ישראלי: "(ג) העברת אוספי הספרייה ונכסים אחרים להחזקה ושימוש של החברה הבת, תעשה בהסכם בין האוניברסיטה והחברה הבת, ובלבד שיש בהסכם זה כדי לאפשר לחברה הבת ולחברה לפי העניין, את מימושן המלא וההולם של מטרות חוק זה והוראותיו".

מירב ישראלי: כאן מכיוון שמדובר בהסכם שהוא בין האוניברסיטה וחברת הבת שלה, השאלה היא האם אנחנו לא צריכים לדאוג לאיזשהו מנגנון חיצוני שיבדוק את זה לצורך החקיקה כשאנחנו יודעים שהוראות החוק מתמלאות?

טנה שפניץ: עו"ד יקירביץ', האם יש לך התנגדות שלפי ההסכם יהיו דברים שיועברו לבעלות?

פפי יקירביץ': כן, אנחנו לא דיברנו בשום שלב על בעלות.

פפי יקירביץ': בשום שלב ועדת זמיר לא דיברה על בעלות.

טנה שפניץ: לא, אבל למשל כתוב בדוח שאת הספרים נותנים במתנה, אולי.

פפי יקירביץ': יש לי בעיה כספית של האוניברסיטה לתרום.

פפי יקירביץ': אפשר לעשות השאלה לטווח ארוך.

טנה שפניץ: או הספרים לפי החוק של חובת המסירה, האם יש לך בעיה שזה יעבור לבעלות?

פפי יקירביץ': אמרנו שאנחנו נבחן את זה במסגרת ההסכם.

פפי יקירביץ': יש לנו גם בעיה עם הסיפה של הדבר הזה שהוא מאוד מאוד מצמצם את חופש הפעולה, את חופש ההתקשרות בין הצדדים.

פפי יקירביץ': בסופו של דבר, יש פה הסכם שצריך להיחתם בין האוניברסיטה לבין החברה, וצריך להסדיר את כל הנושא הזה.

אריה אלדד: החשש מההעברה הוא בכלל לספרייה הלאומית, או רק לחברת הבת?

מיכאל מלכיאור: רק לחברת הבת.

פפי יקירביץ': אחר כך לספרייה הלאומית.

אריה אלדד: האם יש כוונה שהספרים יישארו רכוש האוניברסיטה?

פפי יקירביץ': לא.

אריה אלדד: נדמה לי שזו לא היתה כוונת החוק.

פפי יקירביץ': היום מבחינה משפטית, הבעלות על אוספים, על הספרייה, על הבניין, היא של האוניברסיטה.

פפי יקירביץ': יש פה שאלה מאוד בעייתית איך מסדירים את המעבר הזה.

פפי יקירביץ': מה שפרופ' זמיר הציע בדוח שלו, מקובל עלינו.

פפי יקירביץ': היו על זה דיונים רבים בוועדת זמיר, שייחתם הסכם להשאלה שפחות או יותר כל עוד הספרייה קיימת זה יהיה בספרייה, והעילות שהאוניברסיטה תוכל לקבל בחזרה את אותם הדברים, יהיו מאוד מאוד מצומצמות.

אריה אלדד: אם אני זוכר את העקרונות הלגמרי בסיסיים של החוק הזה, זה שהאוניברסיטה נותנת את כל הרכוש הזה לגוף שנקרא הספרייה הלאומית.

פפי יקירביץ': - - - היא נותנת במתנה, משאילה לטווח כמעט בלתי מוגבל ללא - - -

אריה אלדד: אני לא זוכר שאי פעם זה נאמר בדיונים פה.

אריה אלדד: הכוונה היסודית היתה - נותנים את זה לספרייה הלאומית כשמקימים גוף חדש.

אריה אלדד: כל הטיעון כל השנים היה שזה מחלקה באוניברסיטה וזה לא ראוי, אלא ראוי שזה יהיה גוף לאומי, שזה יעבור לבעלותו של גוף לאומי.

אריה אלדד: אני לא זוכר שמישהו דיבר פה על ההשאלה לטווחים ארוכים.

פפי יקירביץ': לפחות לפי ההבנות שלנו מאז הבדיקה של דוח זמיר, כל פעם שאנחנו נדרשנו לתת את דעתנו בנושא הזה, אנחנו אמרנו שמדובר על השאלה לטווח ארוך, שאגב מבחינה משפטית ההבדל פה הוא לא מאוד גדול, כי למעשה אנחנו פחות או יותר מסכימים שכל האוספים האלה וכל מה שיהיה בספרייה, והספרייה תנהג בה כמעט כבעלים, אבל הבעלות הפורמאלית היא עדיין של האוניברסיטה.

פפי יקירביץ': גם מבחינה פנימית שלנו, גם מבחינת תרומות שנתרמו לאוניברסיטה לדוגמה, אוספים שנתרמו לנו, אני בכלל לא בטוחה שאני יכולה לתת אותם במתנה, גם מבחינת החוקה של האוניברסיטה, והעקרונות שמחייבים את האוניברסיטה.

פפי יקירביץ': אני צריכה להסביר בפני חבר הנאמנים שלנו שאנחנו היום נותנים את כל זה במתנה.

פפי יקירביץ': פרופ' זמיר היה ער לבעייתיות הזאת, ולכן הוא הציע הסדר שהוא מאוד מאוזן אני חושבת.

טנה שפניץ: סליחה, זמיר כתב לפחות לגבי הספרים, במתנה, או בהשאלה לטווח מאוד רחוק.

טנה שפניץ: לפחות כל אותם העותקים - - -

שמואל הר נוי: עותקי חובה זה חוק.

מירב ישראלי: אפשר לעשות אבחנה.

פפי יקירביץ': אפשר לעשות אבחנה.

טנה שפניץ: עדיין צריך להבחין בין הנכסים השונים, זה לא פשוט.

שמואל הר נוי: גם בוועדת זמיר היה ויכוח אדיר על זה, ולא שווה להיכנס לפינה הזאת.

שמואל הר נוי: תן לנו לסגור את זה בהסכם.

מירב ישראלי: הבעיה היא רק מבחינת הניסוח.

מירב ישראלי: עו"ד יקירביץ', ברגע שאנחנו אומרים בסעיף רק להחזקה ושימוש של החברה, אז אין בכלל אפשרות כאילו להעביר את זה לבעלות כשאת אומרת שאולי יהיו נכסים מסוימים כמו עותקי חובה שכן אפשר יהיה לבעלות, אולי יש דברים אחרים.

שמואל הר נוי: זה נגדיר בהסכם.

גלי גרוס: אולי צריך להגיד משהו כמו העברת זכויות, בלי להגיד אילו זכויות.

מירב ישראלי: זהו, זה מה שרציתי להציע, שנגיד העברת זכויות, ואתם בהסכם תחליטו באילו זכויות מדובר.

טנה שפניץ: בדיוק.

מירב ישראלי: אז אני כותבת:

מירב ישראלי: העברת זכויות - - -

יעקב ברנאי: האם ברור שיהיו כאן

יעקב ברנאי: כמה דרגות של סטאטוס של ספרים.

יעקב ברנאי: אל"ף, בין העבר וגם בין העתיד.

יעקב ברנאי: כלומר, מה יהיה בקניות החדשות?

שמואל הר נוי: אין בעיה.

מירב ישראלי: הבעיה היא רק לגבי העבר.

שמואל הר נוי: אין אפשרות לעשות הפרדה מדויקת של כל האוספים.

שמואל הר נוי: אין אפשרות להגיד זה כן, זה לא.

שמואל הר נוי: לא נצא מזה בעוד מאה שנה.

גלי גרוס: הבהרה טכנית בנוסח - זה לא כל כך אוספי הספרייה.

מירב ישראלי: זה בעצם נכסים.

מירב ישראלי: העברת זכויות בנכסים, אנחנו ננסח.

פפי יקירביץ': בנכסים, אני לא רוצה שישתמע נדל"ן, כי ודאי שאין שום כוונה לנדל"ן.

מירב ישראלי: בואי נגיד שננסח את זה מחדש, לא צריך להיכנס.

פפי יקירביץ': יש ניסוחים די מוצלחים בדוח של זמיר, ואולי אפשר לקחת משם.

טנה שפניץ: הם לא כל כך חקיקתיים.

מירב ישראלי: אני כותבת לנסח מחדש כך שיכלול אפשרות להעברת כל הזכויות.

גלי גרוס: לא, הזכויות זה בסדר.

גלי גרוס: הביטוי אוספי הספרייה הוא הביטוי שאולי צריך לשנות.

מירב ישראלי: אני אומרת - את כל הסעיף לנסח מחדש.

מירב ישראלי: אני חוזרת לשאלה הקודמת שלי.

מירב ישראלי: יש לי בכל זאת איזושהי בעיה כאן שאנחנו מצד אחד דורשים בחוק, ובלבד שההסכם יאפשר לחברה ולחברת הבת את מימושו המלא וההולם של מטרות חוק זה והוראותיו, ואין אף עין חיצונית שרואה את ההסכם הזה שהוא בין האוניברסיטה לחברת הבת.

מירב ישראלי: נניח שההסכם לא ימלא את הסעיף הזה, ולא יאפשר את קיום החוק, מה תעשי בדיעבד?

מירב ישראלי: את צריכה למצוא פתרונות.

טנה שפניץ: הם לא יעברו לחברה הסופית.

טנה שפניץ: ואם יהיה איזשהו מישהו שלישי שיראה את זה, והם לא יעשו, מה נעשה אז?

מירב ישראלי: צריך למצוא איזשהו מנגנון שיבטיח.

מירב ישראלי: אני לא מכירה הוראה כזאת בחקיקה שקובעת מצד אחד שהוראות החוק יתקיימו, ומצד שני מאפשרת לגופים שהם חוץ מדינתיים אפילו, לעשות משהו שאנחנו לא יודעים, אפילו בלי לפקח על זה.

גלי גרוס: מירב, זו סוגיה מאוד מאוד מורכבת, ואנחנו מאוד התלבטנו כשניסחנו את הסעיף הזה.

גלי גרוס: יש פה התלבטות שנובעת מכמה היבטים, ואין לי בעיה לשים הכול על השולחן.

גלי גרוס: תיאורטית, הסעיף הזה הוא בכלל סעיף מוזר בחוק.

גלי גרוס: מה פתאום חוק מסדיר שלצורך קיום החוק צריך הסכם בין צדדים שלישיים?

מירב ישראלי: נכון.

גלי גרוס: זה כשלעצמו דבר מוזר, וזה נובע מהמבנה המיוחד של החקיקה הזאת, שמבחינת העיתוי שלה היתה צריכה לבוא בשלב מאוחר יותר - רק להסדיר את הגוף שכבר יש לו נכסים ופעילות, והוא רק מסדיר את התפקידים שלו.

גלי גרוס: אבל, אנחנו נמצאים בכל זאת בנקודה זמן שהיא נקודת זמן בעייתית כי אנחנו עוד לא יודעים מי יהיו בעלי המניות, אנחנו לא יודעים מה יהיה הסכם המימון, אנחנו עוד לא יודעים אלו זכויות יעברו.

גלי גרוס: יש לנו רק מתווה כללי.

מירב ישראלי: דווקא כאן המצב הוא הרבה יותר ברור.

גלי גרוס: מעבר לזה, הנחת המוצא שלנו היא שהחוק הזה לא מפקיע מהאוניברסיטה כלום, והחוק הזה לא מחייב את האוניברסיטה לתת דברים שהיא לא רוצה, והאוניברסיטה מעוניינת לשתף פעולה ולהקים את הספרייה הלאומית.

מירב ישראלי: אז אל תכתבי את הסיפה, או זה או זה.

פפי יקירביץ': הוא חסר משמעות.

גלי גרוס: אפשר לא לרשום את הסיפה, אנחנו בכל זאת רצינו לתת איזושהי אינדיקציה דווקא בכיוון שלך שאומרת ההסכם הזה בכל זאת צריך לקיים את העיקרון של החוק, לשיקול דעתה של האוניברסיטה, לא לשיקול דעתו של גורם חיצוני.

מירב ישראלי: זה לדעתי במידה מסוימת מאפשר עשייה של החוק פלסתר.

מירב ישראלי: או שאת אומרת בחוק מה צריך להיות, ואת קובעת מנגנונים איך זה באמת ייאכף, או שאת לא קובעת.

מירב ישראלי: אם את מאפשרת פה לאוניברסיטה לעשות הסכם, ואת אומרת הכול בידי האוניברסיטה, ואחר כך זה לא יתקיים - זה עשיית החוק פלסתר.

מירב ישראלי: אני לא חושבת שראוי לקבוע הוראה כזאת.

גלי גרוס: אני לא מסכימה, אני חושבת שעדיף שתהיה האמירה ההצהרתית הזאת משלא יהיה כלום.

טנה שפניץ: זה מן מבחן אובייקטיבי.

טנה שפניץ: מירב ישראלי: אבל, איך תבחני את זה?

טנה שפניץ: אחר כך תלכי לבית משפט?

טנה שפניץ: יכול להיות, במקרה הכי גרוע.

מירב ישראלי: לא, זה אי אפשר.

מירב ישראלי: לא ראוי לעשות אמירה כזאת בחקיקה, גם מבחינת ההסתכלות על השלכות רוחב על החקיקה.

טנה שפניץ: את יכולה לפחות לבקש צו אכיפה שמשתמע שכדי ש- - -

מירב ישראלי: זה לא הסכם, זה סתירה במונחים.

מירב ישראלי: או שזה הסכם מרצון חופשי, או שהחוק בא - - -

גלי גרוס: זה כיוון.

פפי יקירביץ': הרי האוניברסיטה בעצם יזמה את כל העניין הזה, ובואו לא נשכח מי יזם את כל התהליך הזה?

פפי יקירביץ': מי הקים את ועדת זמיר?

פפי יקירביץ': האוניברסיטה.

טנה שפניץ: עו"ד יקירביץ', אנחנו נשים פלקט שזה יוזמת האוניברסיטה.

פפי יקירביץ': זה לא שאלה של פלקט, אבל זה בא להוכיח שהאוניברסיטה היא זו שדוחפת כל הזמן.

טנה שפניץ: כל עניין השימוש בנכסים - היא כל כך מכבידה בשימוש בנכסים, שבעצם חברת הבת כמעט לא יכולה לעשות כלום.

טנה שפניץ: אומרים לה: נכון, שאת נותנת.

טנה שפניץ: אבל, השימוש הוא כל כך צר שזה בעצם מושך את השטיח מתחת.

טנה שפניץ: זה יותר עניין של לעשות את זה בתום לב - זה בעצם מה שזה אומר.

פפי יקירביץ': יכול להיות שהפתרון הוא שהחוק צריך להיכנס לתוקף אחרי שלוש שנים שכבר הוקמה החברה, ויש הסכמים, ואנחנו רואים שזה עובד.

פפי יקירביץ': הרי מה זמיר הציע בזמנו?

פפי יקירביץ': זמיר חשב על הבעייתיות, והוא בא ואמר:

פפי יקירביץ': בואו נעשה שלב של שלוש שנים, ואחרי שלוש השנים האלה בואו נראה היכן אנחנו עומדים, ואז יש נקודת חזרה.

פפי יקירביץ': אם אנחנו רואים שאין הסכם, שאנחנו לא הסתדרנו, אז הכול מתבטל.

פפי יקירביץ': אם לא - אז יש חוק.

פפי יקירביץ': אבל, אתם איכשהו קיצרתם את התהליך הזה, וזה יוצר איזושהי בעיה מאוד מאוד קשה שאני לא יודעת איך להתמודד איתה.

מירב ישראלי: בקישור בין (ב) ל-(ג) - החברה הבת חייבת לפעול לפי הוראות החוק.

מירב ישראלי: החברה הבת לא תחתום על הסכם עם האוניברסיטה עד שהוא לא יאפשר לה לקיים את (ב).

מירב ישראלי: איך היא תקיים את (ב)?

גלי גרוס: היא תקיים את (ב) בזכויות שיתנו לה.

גלי גרוס: יתנו לה זכויות השאלה לשנה, אז היא תעשה את זה בזכויות של השאלה לשנה.

מירב ישראלי: בסדר, אז אין משמעות לסיפה של (ג).

מירב ישראלי: אין משמעות.

מירב ישראלי: אני לא רוצה לעמוד במצב שההסכם הזה - - -

גלי גרוס: אני חושבת שחבל, אני לא חושבת שזו בעיה.

מירב ישראלי: זו גם בעיה של חקיקת רוחב, זו בעיה חקיקתית.

מירב ישראלי: זה נראה לי מאוד בעייתי.

גלי גרוס: אם אתם לא רוצים את זה, לא איכפת לי להוריד את זה.

גלי גרוס: הרעיון היה כן לתת איזשהו קריאת כיוון, איזשהו עוגן.

מיכאל מלכיאור: הדברים נאמרו כמה פעמים, אנחנו מקבלים את מה שמירב אומרת פה.

מיכאל מלכיאור: אם הכול בידי האוניברסיטה, והכול תלוי ברצון האוניברסיטה, וזה כך בתקופה הזאת, אז בוא נשאיר את זה בלי הדבר הזה.

טנה שפניץ: אני לא חושבת שהסיפה הזאת יותר מידיי מוסיפה, היא רק גורמת לעשות את זה בתום לב, כך שזה לא כזה קריטי.

מיכאל מלכיאור: ממילא עושים הכול פה בתום לב, אז תעזבו.

מירב ישראלי: "(ד) במהלך תקופת ההפעלה של הספרייה הלאומית בידי החברה הבת, יפעלו המדינה, האוניברסיטה העברית, והחברה הבת, בהתאם להוראות הקבועות בתוספת לחוק זה.

מירב ישראלי: על אף האמור, רשאיות המדינה והאוניברסיטה להסכים בינהן על דרך אחרת מן הקבועה בפרטים 4 - 6 לתוספת, לקיומה של חברה על-פי הוראות חוק זה, ובלבד שהחל מתום תקופת ההפעלה לא תפעל הספרייה הלאומית, אלא במסגרת תאגיד המקיים את הוראות חוק זה.

מירב ישראלי: " גם בעניין הזה האפשרות להסכים אחרת, ולהתנות על הוראות חוק - אנחנו צריכים לעשות איזשהו מנגנון דומה.

גלי גרוס: בהקשר הזה אפשר היה לא לקבוע כלום, לקבוע את הכול הכי רחב בעולם, יהיו הוראות מעבר.

גלי גרוס: אנחנו כן רצינו לסייע, ורצינו גם להסדיר את המס, וגם לסייע לאופן הפעולה.

גלי גרוס: אבל, להגיד שוועדת החינוך לדוגמה, תבוא ותבחן האם יותר נכון להפוך את חברת הבת כחברה עצמה, לחברה אחרת, או שנכון להקים חברה חדשה - אני לא מבינה למה ועדת החינוך צריכה להתעסק עם זה?

גלי גרוס: זה לא קשור, כל עוד החוק יקוים - - -

מירב ישראלי: אני שוב אומרת, זה עניין חקיקתי עקרוני.

גלי גרוס: בתוך שלוש שנים החוק יקוים.

גלי גרוס: החקיקה קובעת עקרונות האלה: שלוש שנים חברת בת, אחרי שלוש שנים חברה ש- - - את הוראות החוק.

גלי גרוס: זה חקוק בסלע, לא ניתן לסטות ממנו בשום דרך שהיא.

גלי גרוס: אי אפשר לסטות, אלא בתיקון חקיקה, או לשנות את לוחות הזמנים באישור ועדת חינוך - אין בעיה.

גלי גרוס: איך מגיעים לממש תאגיד ביצועי פרופר מנקודת זמן על של הקמת חברת הבת, לנקודת זמן נוספת של החברה?

גלי גרוס: זה שרצינו לקבוע איזושהי דרך מקלה בתוספת, לא אומרת עדיין שזה משהו שהוא צריך להיבחן חקיקתית כל פעם שסוטים ממנו.

גלי גרוס: אז אנחנו נוריד את התוספת בכלל.

מירב ישראלי: תורידו.

גלי גרוס: מירב, אני חושבת שאת טועה.

מירב ישראלי: לא, אני לא חושבת שאני טועה.

מירב ישראלי: אני לא יכולה לאפשר, ואני אומרת לך שזוהי עמדה עקרונית של הלשכה המשפטית.

מירב ישראלי: היה לנו את זה בכל מיני חוקים אחרים.

גלי גרוס: אבל, זה משהו מאוד טכני פה.

מירב ישראלי: אם את חושבת שזה ראוי לקביעה בחקיקה ראשית, את לא יכולה לשים מנגנון בחקיקה שמאפשר לגוף אחר לעקוף את מה שהוועדה קבעה בשלוש קריאות.

גלי גרוס: זה לא לעקוף, זה עניין של תוספת של הוראות - - -

מירב ישראלי: גם תוספת יש דרך לשנות.

מירב ישראלי: תוספת זה שר קובע בדרך כלל, תוספת זה סוג של חקיקת משנה מוגבהת.

מירב ישראלי: זה לא משהו של שני גופים חיצוניים, זה עניין חקיקתי עקרוני.

מירב ישראלי: תתייעצו על זה גם עם טל, לא עושים דברים כאלה.

מירב ישראלי: אם אתם חושבים שזה מספיק חשוב כדי להיכנס לחקיקה ראשית, גם הדרך לשנות את זה צריכה להיות בדרכים המקובלות בחקיקה ראשית.

מירב ישראלי: אם אתם חושבים שלא, אז תוציאו את זה.

מירב ישראלי: מה שבעצם אתם אומרים לי פה הוא: אני קובעת את זה פה בחוק, אבל זה המלצה.

מירב ישראלי: לא קובעים המלצות בחקיקה, לא קובעים.

מירב ישראלי: זה עניין עקרוני.

מירב ישראלי: זו העמדה של הלשכה המשפטית בעניין הזה, והיה לנו את זה גם בנושאים אחרים.

גלי גרוס: אבל, אין חוקים כאלה, זה חוק מאוד מיוחד.

מירב ישראלי: עדיין, אני לא רוצה השלכות רוחב כאלה.

מירב ישראלי: מחר זה יהיה הוראה אחרת שרק יקבעו חקיקה, ויתנו לאיזה מישהו בהסכם לשנות לי הוראה שאני קובעת זמן.

מירב ישראלי: זה משהו עקרוני, לא קובעים בחקיקה ראשית בשלוש קריאות של הכנסת, או בארבע קריאות של הכנסת, משהו שאחר כך נותנים למישהו אפשרות לשנות אותו בלי שזה מגיע לוועדה אפילו.

גלי גרוס: בואי נדבר רגע על המהות.

גלי גרוס: במהות, את חושבת שלוועדת חינוך צריך להיות איזשהו עניין שזה יהיה אותה חברה, או חברה אחרת, כן רשומה ברשם החברות - ממש לא.

מירב ישראלי: אני לא אומרת לך את המהות.

מירב ישראלי: את חושבת שלא, אז לא, אז אל תקבעי את זה.

אריה אלדד: באמת לא, אבל ראינו את זה בהמון חוקים אחרים שהשר רשאי לתקן תקנות באישור הוועדה.

גלי גרוס: אני לא רציתי שהשר - - -

מירב ישראלי: אז אל תכניסי את זה לחקיקה ראשית.

גלי גרוס: לא יודעת, להביא את זה לוועדה?

גלי גרוס: להשמיט, נשמיט את זה?

מירב ישראלי: תשמיטו את זה.

מירב ישראלי: אם אתם חושבים שזה רק המלצה - - -

גלי גרוס: אני חושבת שכן נכון שהחוק יקבע את המתווה העקרוני, ונקבע את ההוראות המתאימות - - - -

מירב ישראלי: אבל, אי אפשר שהחוק יקבע משהו רק כהמלצה.

טנה שפניץ: מירב, תיאורטית את יכולה להסמיך את השר לעשות כך וכך בחקיקה ראשית.

טנה שפניץ: אבל, מכיוון שפה מדובר שאנחנו רוצים להרחיק את השרים עד כמה שאפשר - -

מירב ישראלי: אז אל תכניסו את זה.

טנה שפניץ: - - את גורמת לזה שכל העסק הזה יושמט, וכל הגמישות.

טנה שפניץ: קודם כל, צריך להיות ערים לזה שנכון שהאוניברסיטה יוזמת והכול, אבל המדינה ברוך השם משקיעה פה הרבה מאוד כספים.

טנה שפניץ: זה נורא יפה שהאוניברסיטה יוזמת וכל כך יוצאת מדרכה, ופורמאלית באמת הכול נכסים שלה, אבל יש את הקטע הלאומי פה.

טנה שפניץ: את חושבת - את השר הייתי יכולה להסמיך.

מירב ישראלי: יש לי הרבה הוראות בחקיקה שמסמיכות את השר.

טנה שפניץ: נכון.

טנה שפניץ: אומרים לך: במקום השר, תני את זה לשני גופים מאוד אחראיים לעשות - - -

מירב ישראלי: לא, אין דבר כזה.

אריה אלדד: שני הגופים המאוד אחראיים יכולים להביא את זה הנה לאישור?

טנה שפניץ: עם כל הכבוד לוועדת החינוך - - -

גלי גרוס: אני לא חושבת שזה מה- - -

מירב ישראלי: אז לא, אז תורידו.

אריה אלדד: אז תורידו את הסעיף.

מירב ישראלי: אל תקבעי את זה בחקיקה.

גלי גרוס: אבל הורדת הסעיף, גורם לחסר בחקיקה איך מקימים את חברת הבת הזאת?

מירב ישראלי: אם הם יכולים לשנות את זה?

אריה אלדד: באמת לא יעלה על הדעת שאנחנו כותבים חוק, וששני גופים יכולים לשנות אותו.

גלי גרוס: את זה גם מירב לא אומרת.

גלי גרוס: אם אני מבינה נכון את מירב, תקנו אותי אם אני טועה, מירב היתה מוכנה ויש הוראות כאלה בחקיקה ובהן נותנים לשר סמכות לבצע א', ב', וג', בלי אישור ועדה.

מירב ישראלי: נכון.

גלי גרוס: לכן, אם היה כתוב פה: השר בהסכמת האוניברסיטה, למירב לא היתה שום בעיה.

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: אם זה שינוי תוספת, לא.

מירב ישראלי: אם זה שינוי תוספת הייתי רוצה שזה יבוא לאישור ועדה.

מירב ישראלי: אם זה שינוי תוספת, אני מביאה את זה לאישור ועדה.

גלי גרוס: גם אם זה השר?

מירב ישראלי: כן.

גלי גרוס: לא תמיד, אני יכולה לתת לך דוגמאות של הוראות.

מירב ישראלי: בסדר, אבל בדרך כלל.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין מה הבעיה שלך.

גלי גרוס: הבעיה שלי היא שאני לא חושבת, וגם אתם לא חושבים, שזה משהו שהוא כל כך ביצועי וטכני שצריך לבוא איתו לוועדה.

מיכאל מלכיאור: אבל, מה זה משנה לך?

מיכאל מלכיאור: אם זה כל כך טכני, אז זה בא באישור ועדה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר שלוקח חמש דקות.

גלי גרוס: גם לנו יש השלכות רוחב.

גלי גרוס: יש דברים שהם ביצועיים שבהם השרים פועלים בלי להגיע לוועדה.

מירב ישראלי: אז את לא מכניסה אותם לחקיקה ראשית.

גלי גרוס: אגב, יש דברים שהם כן בחקיקה ראשית כי יש דברים שהם תקנות.

מירב ישראלי: תקנות - בסדר.

מירב ישראלי: תקנות - אין לי בעיה.

גלי גרוס: פה זה משהו שהוא מאוד מיוחד.

מירב ישראלי: אני לא אקבע אפרופו הדבר הזה, משהו שפשוט בהשלכות רוחב הורס לי איזה משהו שהוא מאוד בסיסי בחקיקה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שגמרנו את הדיון בזה לפני רבע שעה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו טוחנים מים, חבל.

גלי גרוס: אנחנו נשקול מה לעשות בסעיף הזה, ונראה אם נצליח להגיע למשהו.

מירב ישראלי: זו עמדה ממש עקרונית.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו את עמדתך, וזה חד משמעי.

מירב ישראלי: מבחינתי, תמצאו פתרון של הסמכה.

מירב ישראלי: אם זה באמת ממש טכני, והשר רק צריך להסתכל על זה, לאשר את זה – אין לי בעיה.

מירב ישראלי: אבל, שזה יהיה בתוך המתווה הרגיל של חקיקה, וחקיקת משנה, לא איזה משהו שהוא פתאום חורג לי מכל דבר.

מירב ישראלי: דבר כזה הוא השלכות רוחב אדירות.

מירב ישראלי: עו"ד שפניץ, את יודעת שאחר כך באים ואומרים לי: הנה, יש דוגמה בחוק הזה על הדבר הזה?

מירב ישראלי: האם את לא יודעת שעושים את זה?

מירב ישראלי: כל הזמן עושים את זה.

מירב ישראלי: את כבר לא יכולה להסביר.

טנה שפניץ: זה לא שווה את זה, נמצא דרך.

מירב ישראלי: עו"ד יקירביץ', האם יש עוד הערות על הסעיף הזה?

פפי יקירביץ': לא.

פפי יקירביץ': אני לא יודעת מה זה (ד) השני, לא ברור לי מה הסעיף הזה אומר.

מירב ישראלי: "(ד) החברה הבת תסייע להקמת חברת הספרייה הלאומית בהתאם להוראות חוק זה.

מירב ישראלי: "

פפי יקירביץ': אני חושבת שהוא מיותר, מה זה הסעיף הזה?

פפי יקירביץ': מה זה "תסייע"?

אריה אלדד: סעיף מוטיבציה.

גלי גרוס: זה קצת קשור למה קורה בתוספת.

גלי גרוס: אם הולכים על זה שאותה חברה משנה את עורה והופכת להיות החברה הסופית, אז באמת אין לה הרבה מה לעשות.

גלי גרוס: אבל, אם הולכים על מתווה אחר שבו חברת הבת צריכה להעביר נכסים לחברה החדשה שקמה כדי למלא את הוראות החוק, או לעשות כל מיני פעולות של הוראות מעבר, אז כן יש משמעות מאוד גדולה לזה שחברת הבת צריכה לעשות כל מה שהיא יכולה כדי לסייע.

מירב ישראלי: אולי נשאיר את זה כשנסגור את מודל ההעברה.

מירב ישראלי: האם סגרתם את מודל ההעברה, או שזה עדיין פתוח אם זה דו-שלבי או חד-שלבי, מה שדיברנו אז אפרופו המסים?

גלי גרוס: לא, אנחנו הצענו, ואני מבינה שהאוניברסיטה לא מתנגדת.

גלי גרוס: אני חושבת שיש הרבה מאוד היגיון במקום להקים עוד ישות משפטית, ולהעביר אליה, שאותה חברה תמשיך.

גלי גרוס: אבל, רצינו כן להשאיר איזשהו פתח למקרה שעוד שנתיים יגלו שדווקא הרבה יותר קל מאיזשהי סיבה, להפוך את זה לחברה חדשה כי נצברו פתאום חובות או בעיות, או שיש בעיה שאני לא יכולה לחזות אותה כרגע.

גלי גרוס: לכן, רצינו איזושהי גמישות.

גלי גרוס: הרעיון הוא שהרבה יותר פשוט שאותה חברה ממשיכה הלאה.

גלי גרוס: אבל, אני רציתי כן לאפשר את הגמישות למקרה שיהיו בעיות, וזה לא יעבוד מאיזושהי סיבה.

מירב ישראלי: עו"ד יקירביץ', האם אתם מתנגדים לסעיף הזה?

פפי יקירביץ': נראה לי קצת סעיף פשוט לא ברור.

פפי יקירביץ': השאלה, האם אנחנו צריכים אותו, אם אין בחוק עצמו - - -

גלי גרוס: גם אם זה אותה חברה, עדיין צריך שהדירקטוריון שלה יתכנס, ושינוי תקנון לתקנון החדש.

גלי גרוס: אני לא רואה בעיה.

שמואל הר נוי: אפשר להשאיר את זה, שהמחויבות תישאר.

פפי יקירביץ': אולי במקום המילה "תסייע" יש לכתוב: תשתף פעולה, תיתן הסכמתה.

פפי יקירביץ': אני לא אוהבת את המילה סיוע, מה זה סיוע?

מירב ישראלי: אולי תעשה כל שביכולתה.

פפי יקירביץ': תיתן הסכמתה ככל שתידרש.

פפי יקירביץ': הרי מה החברה צריכה לעשות?

מירב ישראלי: יכול להיות שהיא צריכה לעשות פעולות, ולכן תעשה כל שביכולתה.

מירב ישראלי: תעשה כל שביכולתה זה במסגרת משאביה.

מירב ישראלי: סעיף 25- ביצוע.

מירב ישראלי: בשאלה של ביצוע ותקנות, אמרנו האם אנחנו רוצים לתת סמכות ספציפית להתקין תקנות?

מירב ישראלי: אולי נחזור לזה גם בסוף.

מירב ישראלי: יש את הנושא של אולי אפשרות לגבות כספים, וגם בנושא של המימון.

מירב ישראלי: יכול להיות שצריך יהיה לקבוע תקנות בקשר לזה - מימון שירותים.

מירב ישראלי: עוד אין לנו סעיף מימון.

מירב ישראלי: מה שאנחנו אומרים בסעיף מימון בדרך כלל הוא שפעילות הספרייה תמומן מאוצר המדינה - - -, תרומות, ומ- - - .

מירב ישראלי: אתם יכולים לעשות משהו אחר, בדרך כלל זה מה שעושים.

מירב ישראלי: בעיקרון, אנחנו נצטרך לחזור לעניין הזה בנושא המימון.

מירב ישראלי: יכול להיות שנוסיף פה גם אפשרות להתקין תקנות שהן רחבות יותר מתקנות ביצוע.

מירב ישראלי: תקנות הביצוע זה מכוח חוקי היסוד, ותקנות ספציפיות נצטרך לקבוע כאן.

מירב ישראלי: נחזור לזה בסוף.

מירב ישראלי: אני עוברת לתוספת שאני מקשרת אותה כאמור לסעיף (ד) שמדבר כי "במהלך תקופת ההפעלה של הספרייה הלאומית בידי החברה, יפעלו המדינה, האוניברסיטה העברית והחברה הבת, בהתאם להוראות הקבועות בתוספת.

מירב ישראלי: " התוספת היא רלוונטית לתקופת ביניים.

מירב ישראלי: " סעיף 24 – התוספת עד תום תקופת ההפעלה יסכימו ביניהן האוניברסיטה העברית והמדינה, על הוראות תקנות החברה, וכן יקבעו אלו מבין הוראות התקנון לא יהיו ניתנות לשינוי בתקנון החברה, אלא בהסכמת המדינה והאוניברסיטה.

מירב ישראלי: האוניברסיטה העברית תבטיח כי במועד תום תקופת ההפעלה יכנסו לתוקף הוראות התקנון שיוסכם.

מירב ישראלי: " האם יש הערות על זה?

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: כתבתי לעצמי ביקורת, אבל מכיוון שהמדינה מעורבת פה, אז אני פחות חוששת.

פפי יקירביץ': בסעיף הזה אולי במקום "תבטיח" יש לכתוב משהו אחר.

פפי יקירביץ': אולי תעשה ככל שביכולתה, תיתן הסכמתה.

גלי גרוס: הרעיון פה היה שבשלב הראשון זה רק היכולת של האוניברסיטה.

גלי גרוס: בגלל שהיא מחזיקה מאה אחוז, היחידה שיכולה לשנות את תקנון חברת הבת כך שבמועד שתהיה חברת האם, התקנון מאותו רגע יהיה התקנון החדש, היא רק האוניברסיטה כי היא זו שמחזיקה מאה אחוז בחברת הבת.

פפי יקירביץ': אולי תעשה את כל הפעולות הדרושות.

פפי יקירביץ': אם רשם החברות בשביתה ולא מקבל את התקנון החדש שאושר, אז לא מילאתי את ההתחייבות.

פפי יקירביץ': גם מבחינת הניסוח, מה זה תבטיח?

מירב ישראלי: תעשה את כל הפעולות הנדרשות לצורך כך ש-.

מירב ישראלי: "2.

מירב ישראלי: שישה חודשים לפני תום תקופת ההפעלה, יטפלו נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים, נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, והמנהל הכללי של משרד החינוך, בפניה לגופים הממנים במטרה שהמועצה הראשונה תקום עד לתום תקופת ההפעלה.

מירב ישראלי: " כל התוספת הזאת היא מוזרה, מה זה אומר אם זה לא מתקיים?

מירב ישראלי: זה נורא מוזר.

מירב ישראלי: השאלה היא לגבי מועצה ראשונה שתקום, אני הייתי מציעה בכל זאת להתייחס.

מירב ישראלי: הרי יש לנו סעיפים בחקיקה שקובעים שמועצה ראשונה תקום עד לתאריך זה וזה, גם בתאגידים סטטוטוריים.

מירב ישראלי: יש לנו סעיף תוקף פעולות, למקרה ש-.

מירב ישראלי: אני לא הייתי מציעה להכניס את זה בתוספת.

גלי גרוס: מה ההבדל אם זה בגוף החוק או בתוספת?

מירב ישראלי: לא, אני אומרת העניין הזה שיטפלו נשיא האוניברסיטה העברית ונשיא- - -

גלי גרוס: אני יכולה להראות לך גופים שאנחנו קבענו.

גלי גרוס: הרעיון היה פשוט לחייב אותם להניע את התהליך.

גלי גרוס: בגלל שאין גורם אחד, להבדיל מחוקים אחרים שבהם השר אחראי למינויים של כולם, והוא פונה לכולם, ואז את מטילה עליו חובה למנות מועצה עד למועד X, כאן כל אחד מציע.

גלי גרוס: מישהו צריך לקחת על עצמו לפנות לכל הגופים, לדרוש מהם לבחור אדם.

גלי גרוס: זה בעצם סעיף מקביל של מועצה ראשונה תמונה, רק שבגלל ההוראות המיוחדות כאן אנחנו מתניעים את התהליך.

מיכאל מלכיאור: לא כתוב שהם צריכים לפנות לגופים, כתוב שהם צריכים לטפל בפנייה.

גלי גרוס: אפשר לתקן את הנוסח.

מירב ישראלי: אולי נחשוב על זה קצת יותר.

מירב ישראלי: נכון שאין פה גורם ממנה אחד כמו שר שממנה מועצות, ואז באמת קל להטיל עליו.

מירב ישראלי: ההנחה היא שברגע שתהיה מועצה ראשונה היא זו שכל פעם תניע את התהליך, כשמישהו נבצר ממנו, כמישהו מתפטר.

מירב ישראלי: כלומר, יהיה איזשהו גוף שיניע את זה.

מירב ישראלי: כאן, אני לא יודעת - אני מוכרחה להגיד שזה נראה לי הוראה בעייתית.

מירב ישראלי: אולי להטיל את זה על מישהו אחד בחוק בכל זאת, לעשות איזה סעיף לגבי מינוי מועצה ראשונה.

גלי גרוס: אפשר לדבר על זה, אין לנו איזה עמדה.

מירב ישראלי: הייתי מעדיפה לעשות סעיף של מינוי מועצה ראשונה נורמאלי, לא כהמלצה בתוספת.

מירב ישראלי: אולי עדיף לעשות מינוי מועצה ראשונה.

גלי גרוס: במקור, לפני שהכנו את התוספת זה באמת היה סעיף בגוף החוק.

גלי גרוס: ברגע שקבענו תוספת שקובעת את כל הוראות המעבר, היה נראה לנו נכון לרכז את כל ההוראות.

מירב ישראלי: זה לא בדיוק הוראת מעבר.

מירב ישראלי: זה סעיף מינוי מועצה ראשונה, בואי נעשה הסדר למינוי מועצה ראשונה.

טנה שפניץ: צריך להיזהר, מכיוון שהם באים מכל מיני מקומות, לא לתת את זה רק בידי מישהו אחד שיוכל להשפיע בדיוק איך המועצה הזאת תיראה.

מירב ישראלי: נחשוב על זה.

מירב ישראלי: אני מציעה שנחשוב עוד הפעם על 2, ונעשה סעיף מינוי מועצה ראשונה כמו שצריך בחוק, כי כך כאילו גם אין איזה חובה שתקום מועצה ראשונה.

מירב ישראלי: זה סוג של המלצה.

גלי גרוס: לא, זה רק בעיית ניסוח.

גלי גרוס: זו לא היתה הכוונה, בפירוש - - -

טנה שפניץ: לא, זה גם נובע מסעיף 8 ו-9.

גלי גרוס: כן, וגם אחר כך יש את הסעיפים של הסוף, אחרי שמתקיימים זה וזה, החברה פועלת.

מירב ישראלי: בוודאי שצריכה להיות מועצה כדי שהחברה תפעל, אבל אני אומרת בואו נעשה מינוי מועצה ראשונה כמו שצריך.

מירב ישראלי: "3.

מירב ישראלי: עם תום תקופת ההפעלה, תחל המועצה במילוי תפקידה לפי חוק זה, זאת אף אם טרם הושלם מינויה או חל פגם במינוי מי מחבריה, או נתפנה מקומו, ובלבד שלפחות שליש מחבריה מונו.

מירב ישראלי: " גם זה נראה לי שזה לא צריך להיות בתוספת כך, אלא סוג של הוראת מעבר.

מירב ישראלי: כאן זה התוספת איך יפעלו בתקופת ההפעלה.

מירב ישראלי: זה בעצם כבר צריך להיות הוראת מעבר אחרת, זה לא צריך להיות בתוספת.

מירב ישראלי: יש פה הוראות שפשוט צריך לפרק את התוספת, ולראות מה מתאים לחוק, מה מתאים באמת רק לתקופת המעבר, ומה זה ממש הוראת מעבר.

גלי גרוס: זה לא אומר שזה לא צריך להיות בחוק.

מירב ישראלי: בהחלט, אבל אני מדברת על גוף החוק.

מירב ישראלי: אני יכולה לומר לכם את התפיסה שלנו כשאנחנו מנסחים חקיקה.

מירב ישראלי: אנחנו רואים את התוספת כמשהו שהוא בין תקנות לחוק זה משהו שהוא מחוץ לגוף החוק בגלל שהוא צריך יותר גמישות בשינוי בדרך כלל, ובגלל זה אנחנו עושים תוספת, שהיא בין תקנות לחקיקה ראשית.

מירב ישראלי: כאן יש הוראות שהן לא מתאימות לזה.

מירב ישראלי: צריך לראות אם זה צריך להיות בגוף החוק.

גלי גרוס: צריך לרכז את כל ההוראות המעבר במקום אחד.

מירב ישראלי: לא, אבל זה לא הוראת מעבר - זו בדיוק הבעיה.

מירב ישראלי: הפעולה בתקופת הביניים של הגופים שפועלים, הפעולה של החברה - זה דבר אחד.

מירב ישראלי: המועצה הראשונה זה כבר החוק, זה כבר לא תקופת ההפעלה.

מירב ישראלי: זה שונה, זה משהו אחר .

גלי גרוס: מירב, אין שום בעיה.

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: "4.

מירב ישראלי: עם תום תקופת ההפעלה תבצע החברה הקצאת מניות ללא תמורה על מנת להבטיח את קיום הוראות סעיף 8(א).

מירב ישראלי: " כל זה דברנו, 4 - 6 אמרתם שזה מאוד טכני, ואפשר לשנות את זה.

טנה שפניץ: נבדוק.

מירב ישראלי: 4 - 6 קשורים למה שדיברנו קודם, ואני לא קוראת אותם.

מירב ישראלי: "7.

מירב ישראלי: עם תום תקופת ההפעלה תפעלה הספרייה הלאומית במסגרת החברה, והיא תפנה לרישום שמה החדש לאחר התקיימות יתר הוראות חוק זה.

מירב ישראלי: " אני לא יודעת אם בכלל צריך להגיד את זה.

מירב ישראלי: אתם תביאו לנו נוסח אחר.

מירב ישראלי: 4 - 6 קשור למה שדיברנו קודם, ואמרתם שתביאו נוסח אחר.

גלי גרוס: אמרנו שנדבר ביננו לראות מה בדיוק אפשר לעשות.

מירב ישראלי: בסדר גמור, מה עם 7?

גלי גרוס: הסעיפים עצמם כן יכולים להיות.

גלי גרוס: עלתה שאלה לגבי תמורה.

גלי גרוס: אנחנו רצינו להבטיח שזה יקרה, ולא להתחיל להתנות בתנאים, אז אמרנו ללא תמורה.

גלי גרוס: השאלה היא, האם זה באמת נכון שבכל מקרה ומקרה של הקצאת מניות זה יהיה ללא תמורה גם בשלב הראשון, ועל זה צריך לחשוב.

מירב ישראלי: בסדר, אני משאירה לכם את זה לפעם הבאה.

מירב ישראלי: אני מקריאה: "5.

מירב ישראלי: לחברה יוקנו כל הזכויות שהוקנו לחברה הבת בהסכם האמור בסעיף 24(ג), וכל זכות אחר שהוקנתה לחברה הבת במהלך תקופת ההפעלה.

מירב ישראלי: 6.

מירב ישראלי: הדירקטוריון המכהן בחברה הבת ערב תום תקופת ההפעלה, ימשיך בכהונתו ויראו אותו כדירקטוריון שמונה על-ידי המועצה הראשונה של החברה, לתקופה של שנה ממועד תום תקופת ההפעלה, אלא אם העבירה המועצה אותו או את מי מחבריו מתפקידם.

מירב ישראלי: " זה נכנס גם לעניין שהחברה הבת צריכה לפעול לפי הוראות החוק, כשהדירקטוריון זה לא אחד מהסעיפים שהוצאנו.

מירב ישראלי: ההרכב יהיה אותו הרכב, זה סוג של רציפות פעולה.

מירב ישראלי: ואז סעיף 7 "עם תום תקופת ההפעלה תפעל הספרייה הלאומית במסגרת החברה, והיא תפנה לרישום שמה החדש לאחר התקיימות יתר הוראות חוק זה.

מירב ישראלי: " אני לא יודעת, זה קצת מוזר.

מירב ישראלי: אבל, בסדר.

מירב ישראלי: עו"ד גרוס, סעיף 6 אני לא בטוחה שהוא כזה טכני, ושאפשר לשנות אותו ככה.

מירב ישראלי: תחשבו על זה.

גלי גרוס: לא איכפת לי גם לא - - -

פפי יקירביץ': מה השם של חברת הבת?

שמואל הר נוי: אולי כדאי שיהיה אותו שם מיידי, הספרייה הלאומית, ויהיה ברצף.

שמואל הר נוי: זה נראה לי יותר נכון.

שמואל הר נוי: כדאי שיהיה שם אחד.

גלי גרוס: אפשר לחשוב על זה, אין עמדה חד משמעית.

גלי גרוס: מצד אחד, זה מסרבל.

גלי גרוס: מצד שני, זה בא ואומר גם לציבור כלפי חוץ - כל עוד זה נקרא בית הספרים הלאומי זאת אומרת שאולי מהוראות החוק לא התקיימה.

גלי גרוס: ברגע שזה נקרא חברת הספרייה הלאומית, זהו.

גלי גרוס: אתם עכשיו בתוך החוק באופן מוחלט, כל התנאים התקיימו, החוק עובד.

גלי גרוס: זה לא חברת בת של האוניברסיטה, אלא איזושהי אינדיקציה חיצונית.

שמואל הר נוי: גם היום עודף השמות הזה מבלבל.

שמואל הר נוי: זה ממילא ישתנה לספרייה הלאומית.

מירב ישראלי: בסדר, לא נראה לי שזה עקרוני.

מירב ישראלי: בסוף כתבתי את הנקודות שנשארו לנו לדיון, וחלק מהן נעשה בסוף כשיהיה לנו הנוסח הסופי.

מירב ישראלי: סעיף המימון - דיברנו נראה אם יש צורך בהסכם מימון.

מירב ישראלי: חובת דיווח לוועדת החינוך בתקופת המעבר - נראה איך זה מתקדם.

מירב ישראלי: העניין של תחולה - גלי, את דיברת על זה שתעשו את זה: תחולה של הוראות מחוק יסודות התקציב, חוקים נוספים כמו חופש המידע, סריקת החקיקה באופן כללי.

מירב ישראלי: תחילה ותקופת מעבר צריך עוד לסגור גם לאור מה שדיברנו כאן.

מירב ישראלי: זכויות יוצרים - אני לא בטוחה שהתיקון של זה צריך להיות פה, או בחוק זכויות יוצרים.

מירב ישראלי: אבל, העלאתם את זה, ולכן רשמתי את זה.

מירב ישראלי: כאן היה עוד משהו שביקשתם בישיבה הקודמת לגבי הגופים, וזה עניין ניסוחי.

מירב ישראלי: צריך לעשות בסוף את העניין של האסיפה הכללית, דיברנו על זה.

גלי גרוס: אנחנו עובדים על זה.

גלי גרוס: עוד דבר הוא נושא איזשהו גוף שיבדוק את המינויים, אם כן צריך, או לא צריך.

יעקב ברנאי: באתי היום כנציג הארכיון המרכזי כי המנהלת איננה, אני יושב-ראש ההנהלה שם.

יעקב ברנאי: ראיתי גם בדירקטוריון וגם במועצה שאין גנז המדינה, או נציג הארכיונים.

יעקב ברנאי: הוא לא מופיע בגופים המנהלים, ואני חושב שזה דבר מאוד מועיל שגנז המדינה לפחות יהיה חבר גם בדירקטוריון, או במועצה לפחות.

יעקב ברנאי: יש הרבה ארכיונים בארץ, והם צריכים להיות בקשר או חלק מהספרייה הלאומית, ואין אף נציג שלהם.

טנה שפניץ: יש חבר מומחה בתחום הספרנות.

יעקב ברנאי: כל אוצרות הרוח והתרבות והידע זה בארכיונים.

יעקב ברנאי: לא יכול להיות שהם לא יהיו מיוצגים פה.

שמואל הר נוי: אנחנו ניסינו להימנע מלקבוע אנשי ממשלה כדי להרחיק את זה.

שמואל הר נוי: הוא עובד מדינה.

שמואל הר נוי: אם תסתכל בניסוח, בדירקטוריון הוא לא יכול להיות, במועצה אנחנו גם ניסינו להרחיק מהמדינה.

שמואל הר נוי: אבל, אין פה מניעה, כי יש פה נציג המדינה, עובד מדינה בכיר בעל מומחיות הנוגעות לעניין שייקבע השר.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל זה לא יהיה הגנז.

יעקב ברנאי: אני מדבר לגופו של עניין, לא לגופו של איש.

יעקב ברנאי: יש בארץ עשרות ארכיונים, ובכולם יש זיקה לספרייה הלאומית.

יעקב ברנאי: שיהיה לפחות איזה תאום קטן, זה לטובת העניין.

מירב ישראלי: לגבי הדירקטוריון - הכוונה היתה לא להכניס שם עובד מדינה.

מירב ישראלי: הכוונה היתה להפריד, כי הדירקטוריון הוא זה שמפעיל.

מירב ישראלי: את הדירקטוריון אני שמה בצד.

מירב ישראלי: עכשיו השאלה לגבי המועצה ששם יש כרגע נציג מדינה אחד.

שמואל הר נוי: לעשות אקס אופיציו שזה יהיה הגנז?

מירב ישראלי: לא, לא הייתי מציעה את זה.

יעקב ברנאי: שהמועצה תמנה נציג הארכיונים.

גלי גרוס: צריך להבין שתפקיד המועצה הוא להתכנס פעמיים בשנה, לקבוע דברים מאוד כללים, זה לא השוטף היום יומי.

מירב ישראלי: השאלה, האם יש לכם בעיה עם זה?

אריה אלדד: סעיף 12 אומר שהאסיפה הכללית רשאית למנות מעת לעת חבר נאמנים מייעץ.

מירב ישראלי: הוא אומר שיש אפשרות להכניס את זה.

שמואל הר נוי: סעיף 9(א)(8) מדבר על חבר מועצת הספריות הציבוריות שתקבע המועצה.

יעקב ברנאי: אפשר להוסיף הספריות הציבוריות והארכיונים הציבוריים, ובזה נגמר העניין.

יעקב ברנאי: אני לא רוצה להכביד עליכם, ראיתי שחסר משהו.

שמואל הר נוי: חבר אחד, אפשר להוסיף או.

מירב ישראלי: לא הייתי מורידה את הספריות הציבוריות, אלו שני דברים שונים.

מירב ישראלי: ספריות בוודאי צריך, השאלה היא האם אני מוסיפה?

מירב ישראלי: כרגע יש לי 13.

שמואל הר נוי: זה מתחיל להיות מאוד מסורבל.

טנה שפניץ: מוזיאונים או ארכיונים.

מירב ישראלי: זה שני דברים שונים לגמרי.

מירב ישראלי: או שאנחנו מחליטים שצריך את זה, או שלא צריך את זה.

מירב ישראלי: המוזיאונים זה שבשביל התערוכות.

מירב ישראלי: ספריות ציבוריות ודאי צריך להיות.

מירב ישראלי: תמחקו את המוזיאונים, תכתבו ארכיונים, אבל לא או או.

טנה שפניץ: חיפשנו גופים מקצועיים בדיוק, כדי לא להרבות בעובדי מדינה - זה היה הרעיון.

מירב ישראלי: אז תוסיפו עוד מישהו.

טנה שפניץ: לכן, לקחנו את מועצת המוזיאונים כאחד הנושאים הקרובים שמבינים בנושא, ומצד שני הם לא עובדי מדינה.

מיכאל מלכיאור: זה לא שלא רצינו שיהיו עובדי מדינה, לא רצינו שזה יהיה מינויים פוליטיים.

מיכאל מלכיאור: רצינו אנשי מקצוע.

מיכאל מלכיאור: אבל, פה דובר באנשי מקצוע.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שיותר טוב להכניס לחבר הנאמנים.

מירב ישראלי: לא, חבר הנאמנים אנחנו לא מתערבים להם.

אריה אלדד: חבר הנאמנים זה מקום מצוין לשים אותו, אבל לא חייבים למנות חבר נאמנים.

שמואל הר נוי: כן, חבר הנאמנים הוא דבר שהוא עוד לא מוגדר.

מירב ישראלי: חבר הנאמנים המייעץ - אני לא רוצה להתערב להם.

מירב ישראלי: אפשר להוסיף אולי משקיף - אני לא יודעת.

יעקב ברנאי: זה גם סותר את עמוד הפתיחה, כי אתם אומרים שספר כולל גם כתב יד.

יעקב ברנאי: יש מיליוני תעודות בארכיונים, הם ספרים.

יעקב ברנאי: אתם בעצם מוציאים אותם מהספרייה הלאומית, וזה לא דבר נכון.

שמואל הר נוי: תוסיפו למועצה מומחה בתחום הארכיונים.

מירב ישראלי: זה יוצא 14 עכשיו.

מירב ישראלי: יש מועצת הארכיונים, צריך המלצה שמישהו ימנה אותו.

שמואל הר נוי: חבר מועצת הארכיונים.

שמואל הר נוי: כאן מועצת הארכיונים גם תקבע.

מיכאל מלכיאור: טוב, השאלה הקטנה שלך נענתה.

מירב ישראלי: זה יהיה ב-(9)(א):

מירב ישראלי: חבר מועצת הארכיונים שתקבע מועצת הארכיונים.

מירב ישראלי: שאר המספרים יתוקנו בהתאם.

שמואל הר נוי: כל ישיבה יש תוספת למועצה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדבר עכשיו על ההתקדמות.

מיכאל מלכיאור: למעשה, אני שמתי ישיבה בשבוע הבא.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא האם עד שבוע הבא אתם תהיו במקום אחר מהיכן שאתם נמצאים ביום הזה?

אייל רק: מבחינת נוסח החוק בוודאות, כיוון שקבענו ישיבות רצופות היום, מחר, וביום ראשון לאורך כל הימים עם נסחית משרד המשפטים.

אייל רק: בכל מקרה, גם אם נשב עם הנסחית עד סוף החוק, הבעיה שלנו, או הקושי שלנו הוא להתייחס להערות המהותיות שהגיעו מפרופ' פרוקצ'ה דרך האוניברסיטה, ומהמועצה הציבורית.

גלי גרוס: יש כמה נושאים שצריך לבחון, וגם את הנושאים החסרים.

מיכאל מלכיאור: אבל, אנחנו לא רוצים לתת לכם זמן חופשי פה.

מיכאל מלכיאור: הישיבה הבאה נקבעה ליום רביעי, יש לכם שבוע שלם.

גלי גרוס: אין ספק שבשבוע הזה לא נגמור את כל הדברים שאנחנו צריכים לגמור.

אייל רק: כולל הנסחות.

אייל רק: אולי צריך לקבוע מייד לאחר שהנסחית חוזרת מחופשתה.

יהודית גידלי: למה לא אמרת לנו את זה קודם?

יהודית גידלי: הרי אתם יודעים - לפני חודש ימים קבענו את הישיבה הזאת.

יהודית גידלי: סתם אנחנו מבזבזים זמן?

יהודית גידלי: יכולתי לקבוע משהו אחר במקום.

אייל רק: אנחנו שאפנו כדי שכן נסיים.

יהודית גידלי: אבל, ידעתם שהנסחית יוצאת לחופשה.

מירב ישראלי: הבעיה היא לא כל כך הנסחית, הבעיה היא לגמור את הנושאים המהותיים.

אייל רק: גם נושא רשות המסים.

מיכאל מלכיאור: ברשות המסים אתם מסיימים?

אייל רק: כן, אנחנו מקבלים את התייחסות הנוסח שעונה על הצרכים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשאיר את זה כמו שקבענו ביום רביעי הבא, במגמה לסגור כמה שאפשר עד אז.

מיכאל מלכיאור: זה באמת נותן לכם חרב.

אייל רק: נשמע יותר הגיוני שאנחנו נדחה את זה בשבוע על מנת שנביא את כל ההתייחסויות.

שמואל הר נוי: שבוע, יש פגרה באוניברסיטה, ואחר כך זה עוד שבוע.

יהודית גידלי: ואז יש פתיחת שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול בשבוע אחרי זה.

יהודית גידלי: נשאיר את זה לשבוע הבא.

מיכאל מלכיאור: נשאיר את זה לשבוע הבא, ותנסו לגמור את כל הדברים עד לשבוע הבא.

מיכאל מלכיאור: אם נשאר משהו, אנחנו - - - בגלל תיאום של חופשים וחגים אולי כדאי לתאם.

מיכאל מלכיאור: נעשה את הישיבה המסכמת הסופית בעזרת השם, ביום שלישי ה-11 בספטמבר.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי לגמור את הכול לפני ראש השנה, ומתחילים את השנה וברכותיה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.