הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 31, 2007-07-25 09:30

רן כהן: שלום לכולם, תודה לכל המשתתפים שבאו לדיון הזה.

רן כהן: אני רוצה לפתוח בכך, שאתמול היה לנו סיור, לנו אני אומר, כיוון שהצטרפתי לקבוצת ארגונים הומניטריים בסיור בקציעות, בעצם, בבית הכלא בקציעות.

רן כהן: אני מוכרח להודות, שהסיור היה מאיר עיניים מהרבה מאוד בחינות בקציעות, בינתיים בתוך בית הכלא.

רן כהן: נמצאים 52 נשים וילדים בתוך מחנה מיוחד, שלא בתוך הכלא של הביטחוניים.

רן כהן: זה בית כלא שיש בו אלפיים וארבע מאות אסירים ביטחוניים, וגדרות של שישה מטר גובה, ושמירה מאוד קפדנית.

רן כהן: בתוך בית הכלא, ישנם שני מתקני בית סוהר, שבכל אחד יש 1,200 אסירים ביטחוניים, וגם קצת אסירי עבודה, אסירים שעובדים ומקבלים שכר על עבודתם בתוך בית הכלא.

סיגל רוזן: עבור 80 שקלים לחודש.

רן כהן: זה כל השכר שלהם?

רן כהן: אם כך, אני חושב שיש צורך בהצעת חוק שכר מינימום, גם לאסירי עבודה.

רן כהן: בשיחה הזאת, היה מדהים לשמוע את התגובה המאוד מאוד חיובית שלהם ביחס למדינת ישראל, על המקלט, ועל הטיפול בהם.

רן כהן: רוב האנשים שפגשתי הם בני יום אחד שם.

רן כהן: הבנתי שלאחר כל התלאות של השבועות ושל השנים שבהם הם נודדים מסודאן, מאריתריאה, מחוף השנהב, עד שהם הגיעו למנוחה ולנחלה הזאת שיש להם מיטה בתוך האוהל, אז אפשר להבין לליבם.

רן כהן: אבל האמת היא, שזאת הפעם הראשונה שישראל לא זורקת אותם לכל הכיוונים, ומשליכה אותם ברחוב.

רן כהן: אלא, נותנת להם מקום, בית, אוכל, טיפול רפואי, השגחה.

רן כהן: הדבר הזה היה בהחלט מרשים.

רן כהן: ישנם נשים וילדים שהגברים שלהם, כלומר בעליהן, נמצאים בתוך המתקן הסגור.

רן כהן: מאז שהם באו כמשפחה, והם באו כמשפחה, הפרידו, כמו שבכלא מפרידים בין נשים לבין גברים.

רן כהן: ואפילו בתוך המתקן של ה-52 נשים וילדים, יש הפרדה פנימית בין הנערים לבין הנשים והילדים, כדי שתהיה אינטימיות טבעית, שלא יהיו גילויי עריות, וכל הדברים הללו.

רן כהן: אבל הגברים מהנשים מופרדים, מאז שהם באו, הם לא נפגשו.

רן כהן: ביקשתי מסגן מפקד בית הכלא שהיה שם, שיתנו הזדמנות לנשים ולגברים האלה לפגוש אחד את השני.

רן כהן: לא יכול להיות שהם נמצאים במרחק של 100, 200 מטר אחד מהשני, והם לא מסוגלים להיפגש.

רן כהן: הוא הבטיח לי שעד סוף השבוע, ידאג להפגיש את כולם.

רן כהן: כל מי שתרצה, וכל מי שירצה.

מיקי בבלי: המלה היא מבקש מקלט, וזה כולל את כולם.

רן כהן: בדיוק, מבקש מקלט כזה, כי זה עדיין לא מעמד פליט פורמלי.

רן כהן: אני אבקש ממיקי בבלי בראשית הדברים, להציג את הנושא הזה של המעמד.

רן כהן: העלות של ההחזקה של כל אחד כזה, היא כ-200 שקלים ביום.

רן כהן: אין ספק שנשים לא תוכלנה לצאת לעבודה, זה ברור לחלוטין, הן מטופלות בילדים.

רן כהן: אגב, האסיר הכי קטן שם הוא בן חצי שנה, אני לא מדבר על העובר ברחמה של אחת הנשים.

רן כהן: שרות בית הסוהר מגלה רגישות מאוד גבוהה, אני חושב שזה נכון שזה קורה.

רן כהן: אבל כששאלתי את הפליטים הגברים, מה הם היו הכי רוצים שיקרה איתם.

רן כהן: הם אמרו, אלף - להישאר בישראל.

רן כהן: בית - לעבוד.

רן כהן: גימל – לצאת לחופשי.

רן כהן: הסוגייה של עלות העסקתם מצד אחד, ושל רצונם לעבוד ולצאת לחופשי, היא די זועקת לקיים את הדיון הזה.

רן כהן: אני לא בטוח שאיפשהו בכלל יתקיים דיון כזה במדינת ישראל.

רן כהן: אסתר דומיניסיני אומרת לי, שכנראה לא יתקיים.

אסתר דומיניסיני: בדקתי חומר מיום שישראל הצטרפה לאמנה, לא היה דיון עקרוני על המעמד, על הזכויות, על עבודה.

רן כהן: על המעמד נדמה לי כן, לא בטוח שעל הזכות לעבודה.

גלעד נתן: סעיף 4(ב), האיר את עיניי מיקי בבלי, שזה מנוסח כאילו רק בעלי הכשרה מקצועית מתאימה יוכלו לקבל מעמד של פליטים, או מבקשי מקלט.

גלעד נתן: הכוונה היא הפוכה, שמי שכבר מוגדר כמבקש מקלט, ונמצא בתהליך לקבלת מעמד של פליט, יוכל לקבל אשרת שהייה, והכשרה מקצועית.

גלעד נתן: זאת הכוונה, לפני שקופצים עליי פה.

רן כהן: שאלתי אותם, אם יתנו לכם לעבוד, מה תעבדו?

גלעד נתן: אמרו כל עבודה.

רן כהן: שאלתי כמו מה למשל, אמרו - בניין, חקלאות.

רן כהן: מיקי בבלי, תוכל להאיר את עינינו לגבי המעמד, הזכויות.

מיקי בבלי: רק לגבי נושא העבודה.

מיקי בבלי: אחר כך יש לנו הערות לגבי הנייר הזה.

רן כהן: הנייר לא עומד להחלטה.

מיקי בבלי: יש בו נקודה עקרונית אחת, שצריכה להיות ברורה לחלוטין.

רן כהן: הזקוקים לו, או לא זקוקים לו, זו הדוגמה הגרמנית.

מיקי בבלי: לגרמנים יש שלושה מליון תורכים, הם מדברים במושגים אחרים.

רן כהן: בוא נעזוב את הגרמנים, יש להם מספיק צרות עם היהודים.

רן כהן: אז בוא ונדבר על היהודים.

מיקי בבלי: המודל הוא מודל, אבל אנחנו צריכים לזכור עקרונות יסוד.

סיגל רוזן: שלא משלמים עמלה גבוהה.

מיקי בבלי: ואין שם שום עמלה, ואין שם סוחרי עבדים חוץ מהמבריח בסיני.

מיקי בבלי: כעיקרון זה רעיון טוב.

רן כהן: אבל אלה למשל קיבלו מעמד, לפני שהם קיבלו זכות לעבוד באילת?

מיקי בבלי: אלה שלא קיבלו מעמד, הם רשומים אצלנו והם מחזיקים ניירות שלנו, והם עובדים באילת.

מיקי בבלי: לא על סמך מעמד, כי מדינת ישראל לא ששה לתת מעמד לאזרחי מדינת אוייב.

מיקי בבלי: לתת להם מעמד כלשהו, יחייב תהליך - - -

רן כהן: סליחה שאני מפסיק אותך מיקי, אני יודע שאתה יודע את הדבר הזה על בוריו.

רן כהן: אם אני מבין נכון, גם למדתי את זה מהנייר, אני חושב.

רן כהן: יש בעצם מעין שתיים או שלוש מדרגות לקבלת מעמד לגבי אדם שנכנס כדי לבקש מקלט.

רן כהן: הדבר הראשון, כשהוא פונה לוועדה שלך, ואתה תחליף איתו שאלונים.

מיקי בבלי: בתקופה זאת הוא נתון בפני גירוש, אין לו רשיון עבודה.

רן כהן: בעצם בקשתו, הוא כבר חסם בפני גירוש.

מיקי בבלי: לא נקרא לזה מסננת.

מיקי בבלי: אם הוא עובר את הראיון הגדול שבו הוא מציג את בעייתו, ומציג מסמכים שיש לו.

רן כהן: ואתם רואים שזה אדם שבעצם הוא פליט אמיתי, שאי אפשר להחזיר אותו.

מיקי בבלי: לא, אנחנו לא רואים שהוא פליט אמיתי.

מיקי בבלי: אנחנו רואים שזה אדם שצריך להביא אותו למדינת ישראל להחלטה.

מיקי בבלי: שהוא לא כלאם פאדי.

מיקי בבלי: וגם כלאם פאדי שולחים היום לוועדה.

רן כהן: זאת אומרת, שהוא מבקש מקלט אמיתי.

מיקי בבלי: מבקש מקלט עם סיבותיו, ומדינת ישראל צריכה להחליט בשבילו.

רן כהן: אתם יכולים לתת מעמד מטעם מדינת ישראל?

מיקי בבלי: אנחנו לא נותנים לו שום מעמד.

יוסי אדלשטיין: משרד הפנים.

רן כהן: סליחה, אתם מפנים למשרד הפנים.

מיקי בבלי: אנחנו נותנים לו נייר, ואנחנו שולחים את הרשימה למשרד הפנים.

מיקי בבלי: משרד הפנים נותן לכל מי שמופיע ברשימה, שיש לו נייר עם תמונה וחותמת נוטריונית, שקשה לזיוף, רשיון עבודה זמני ב(1), משום שעם הנייר הזה הוא מחכה להחלטת המדינה.

מיקי בבלי: בתקופה שהוא מצפה להחלטת המדינה, הוא רשאי לעבוד.

מיקי בבלי: אי אפשר לגרש אותו מההתחלה.

רן כהן: זה כבר מעמד ברור לחלוטין.

רן כהן: מלכתחילה עם בקשתו כבר אי אפשר לגרש אותו.

רן כהן: אבל ברגע שהוא עבר את הוועדה שלכם---

מיקי בבלי: את התשאול, את הראיון.

רן כהן: לא משנה.

רן כהן: אתם מעבירים את זה בחיוב, כלומר, למשרד הפנים.

רן כהן: אם הוא בשלילה, אז הוא לא מקבל.

מיקי בבלי: לא, הוא מחכה לדיון.

מיקי בבלי: הדיון יכול להיות בעוד שמונה חודשים, הוא צריך לאכול בשמונה החודשים האלה.

רן כהן: ברגע שהוא עבר את התשאול, ועבר למשרד הפנים, כבר הוא זכאי לעבוד?

מיקי בבלי: כן.

רן כהן: זה מעניין.

יובל לבנת: אנחנו נתקלים בתופעה אחרת, לפעמים של חלק ממבקשי המקלט שהם מקבלים את המסמך בלי תמונה.

יובל לבנת: לי יש דוגמה אחת של מישהי שכבר שנה וחצי, כל שלושה חודשים - - -

רן כהן: לגבי הפירוט של הנהלים הטכניים, חשוב מאוד, ודאי.

רן כהן: אבל מה שמאוד חשוב לדון, זה בזכותם לעבודה.

רן כהן: אני מבקש בנושאים של הנהלים והתיקונים שלהם, צריך לטפל ישירות אל מול מיקי בבלי.

מיקי בבלי: תפקיד האו"ם איננו להכשיר שוהים בלתי חוקיים.

מיקי בבלי: תפקיד האו"ם, זה לאתר אנשים שמבקשים מקלט, אם משום שפנו אלינו, ואם בעקבות ראיון איתם.

מיקי בבלי: ולאפשר לאנשים האלה לעמוד לדיון של ממשלת ישראל.

מיקי בבלי: בתקופה שבין היותם בראיון, לבין הדיון, וכשיש 1,200 סודאנים, ו-500 אריתראים, ו-600 אחרים שמחכים, זה יכול לקחת הרבה מאוד זמן.

רן כהן: תגיד מיקי, איך ראש הממשלה מדבר על זה שהוא הגיע להסכמה עם הנשיא מוברק שהוא יחזיר אותם למצרים, בא בשעה שהם כבר בעצם לא ניתנים לגירוש.

סיגל רוזן: אף אחד מהסודאנים לא קיבל.

רן כהן: אף סודאני לא עמד בוועדה?

מיקי בבלי: אף סודאני לא הגיש בקשה.

דני סלומון: אני חושב שהסיפור הסודאני קצת מבלבל.

דני סלומון: נכון, שהדיון כנראה התעורר בעקבות זה.

רן כהן: בטוח, הדיון הוא על זה.

דני סלומון: כדי שנבין טוב יותר את ההליכים, בוא נחזור ליום אחד לפני שהסודאנים הגיעו, נבין את התהליך, אחר כך צריך להתייחס לסיפור הפורמלי.

מיקי בבלי: לשינויים שחלו בעקבות הסודאנים.

רן כהן: זו בדיוק היתה השאלה הבאה.

רן כהן: השאלה היא כמה סודאנים כבר קיבלו - - -

מיקי בבלי: אף סודאני לא הובא לוועדה.

רן כהן: מה זה הובא?

רן כהן: הוא צריך לבקש.

סיגל רוזן: לאף סודאני אין ב(1).

מיקי בבלי: אף סודאני אין לו רשיון עבודה רשמי של מדינת ישראל, שמהווה הכרה בזכותו להישאר כאן, משום שהוא אזרח אוייב.

רן כהן: סעיף 6 שמונע ממנו לבקש.

רן כהן: נדמה לי שלא, מותר לו לבקש.

מיקי בבלי: אם היא נותנת לו מעמד פליט בישראל.

מיקי בבלי: מעמד פליט, מעביר אותו לאשרת א(5), תושב ארעי.

רן כהן: תסביר לי, איך אתם משלימים עם זה, שכל כך הרבה אנשים ישנם כאן מסודאן, מאריתריאה, בלי שאתם נותנים להם את הנתיב הזה, לבוא אליכם לבקר, או שזו לא הבעיה שלך.

מיקי בבלי: ראיינו כבר מאות מתוכם, אין מה להביא אותם כרגע לוועדה עד שמדינת ישראל לא תחליט קבוצתית מה היא עושה.

מיקי בבלי: וכשמדינת ישראל תחליט שהיא מחזיקה בישראל, אחרי כל הבלאגן, 453 או 622, תפקידנו יהיה להביא לוועדה 622, איש שאנחנו חושבים שהם ראויים להישאר פה.

רן כהן: אם היית שומע אותם מדברים על הערבים, זו חגיגה לימין הישראלי.

מיקי בבלי: אלה מתוכם שהגיעו כפליטים ממש ערבים - - -

רן כהן: אומרים את זה גלוי, ודאי.

מיקי בבלי: בכלא מעשיהו היה צריך להפריד אותם אגפים אגפים.

רן כהן: אבל זה מאפשר גם עבודה.

מיקי בבלי: הכל, חוץ מאשר להצביע.

רן כהן: נקים רשות מקומית בקציעות.

רן כהן: ...

מיקי בבלי: אמרתי קודם שהמדינה התנהגה בהבנה.

מיקי בבלי: היא מצאה פתרון בעזרת הגברת שיושבת כאן, הגברת שטראוס, גם לבעיית הסודאנים שיושבים באילת, או בתל אביב, או בקיבוץ קטורה, או בעין גדי.

רן כהן: איך אלה עובדים?

מיקי בבלי: עצימת עין של השלטון בנושא העבודה.

רן כהן: המדינה מרמה את עצמה.

מיקי בבלי: לא, המדינה אומרת, אנחנו לא נעניש את העובד, ולא נעניש את המעסיק על זה שהוא מעסיק אותו.

מיקי בבלי: זו תקופת ביניים.

רן כהן: כל מי שלא, לתת לו מעמד?

מיקי בבלי: המדינה רשאית לתת או לא לתת.

מיקי בבלי: דעתי בנושא שונה, אבל המדינה היא קובעת.

רן כהן: אני מאוד מודה לך מיקי בבלי.

יוסי אדלשטיין: מיקי פירט את התהליך שמשרד הפנים משולב בו.

יוסי אדלשטיין: כל מי שמיקי איבחן אותו כפוטנציאל לקבל מעמד, הוא מעלה אותו לוועדה של משרד הפנים.

רן כהן: אבל אין כאלה, הבנתי, או שיש בודדים כאלה.

מיקי בבלי: יש לי 1,500 פניות בשנה שעברה, ב-2006.

רן כהן: אבל לא סודאנים.

יוסי אדלשטיין: אדוני היושב ראש, אם אתה מדבר על פליטים, זו סוגייה.

יוסי אדלשטיין: אני עכשיו מתמקד בסוגייה אחרת.

יוסי אדלשטיין: פליטים יש, מגיעים לוועדה, מיקי ממליץ.

יוסי אדלשטיין: יש מחוף השנהב, יש מקונגו, ליברים.

רן כהן: מי יודע כמה מתוך אותם 1,500 שולבו בעבודה בישראל?

סיגל רוזן: מהסודאנים?

רן כהן: לא, כל אלה מהשנה שעברה.

מיקי בבלי: כל אלה שמחכים לוועדה, כל אלה שקיבלו מעמד זמני בישראל, כי ארצם במלחמה, חוף השנהב, ליבריה, יש מאות כאלה.

יוסי אדלשטיין: כולם עובדים.

מיקי בבלי: הרוב הגדול של ה-1,500 עובדים בצורה חוקית.

רן כהן: המספר שלהם נגרע ממספר העובדים הזרים?

יוסי אדלשטיין: לא, הם עובדים במקצועות חופשיים בעיקרון, בנקיון, בתעשייה, במסעדות.

יוסי אדלשטיין: הם מרוכזים בעיקרון באזור המרכז, בעיקר בגוש דן.

מיקי בבלי: הם מקבלים ב(1) כללי.

דניאל סולומון: היתר העבודה שלהם מאפשר להם לעבוד, היכן שהם והמעסיק יחליטו.

דניאל סולומון: זה היתר עבודה ללא מגבלה, זה לא לתחום עבודה מסויים.

יוסי אדלשטיין: גם המעסיק לא צריך היתר העסקה.

רן כהן: זה לא מגבלת חמש השנים.

יוסי אדלשטיין: לא, כרגע הוא בסטטוס של זה - - -

מיקי בבלי: הוא מחזיק נייר שטוב עד סיום התהליך.

מיקי בבלי: סיום לחיוב, או לסיום לשלילה.

רן כהן: אסתר, אפשר להפתיע אותך בלומר לנו, איך זה נראה שוק התעסוקה בישראל, מנקודת הראות שלך.

אסתר דומיניסיני: קודם כל אני צריכה לברך אותך שיזמת את הדיון הזה.

אסתר דומיניסיני: אני חושבת שצריך לקבל החלטות, ועבודה היא אחד מהדברים ההוגנים החשובים בכל שלב, אם בשלב עד לקבלת מעמד פליט, ואם בשלב שבעצם אדם מבקש להיות פליט, אגב, יהיה מעניין לשמוע כמה פליטים יש היום במעמד פליט במדינת ישראל.

מיקי בבלי: א(5).

מיקי בבלי: אומדן שלנו שקיבלו כ-250, ושנמצאים בארץ כ-150.

אסתר דומיניסיני: זאת אומרת אלו מספרים קטנים בסך הכל.

אסתר דומיניסיני: וכמה בעלי רשיונות עבודה?

מיקי בבלי: כל אלה שנמצאים בתהליך, כ-1,200.

רן כהן: אולי תסביר לי.

רן כהן: הבנתי ממיקי וגם מיוסי שבעצם אוטומטית, מי שמקבל את המעמד של תושב ארעי.

רן כהן: אז מה ההבדל בין זה לבין רישום עבודה.

דניאל סלומון: שוב אני אומר, תשכח מהסודאנים.

דניאל סלומון: יש שני תהליכים עיקריים שמטפל האו"ם, וגם בוועדה הבינמשרדית שלנו.

דניאל סלומון: יש אנשים שמגיעים ממה שנקרא מדינת עימות, ויש בעיה לחזור בתקופה מסויימת מאותה מדינה.

רן כהן: מדינת אוייב.

מיקי בבלי: בחוף השנהב יש מלחמת אזרחים.

דניאל סלומון: יש לו בעיה לשוב, הבעיה שלו היא לא בעיה פרטנית שלו.

דניאל סלומון: הבעיה היא לא בעיה שלו, אלא של המצב במדינה.

דניאל סלומון: ברגע שנוכיח בפרוצדורה קצרה יותר, שהוא חוף שנהבי לצורך העניין, הוא יקבל רשיון עבודה מסוג ב(1).

רן כהן: שהוא ללא ספק אישור שהייה.

יוסי אדלשטיין: אישור שהייה זמני בעבודה עד שהסכסוך ייגמר.

מיקי בבלי: עד שהאו"ם יכריז שהסכסוך יסתיים.

מיקי בבלי: מתוך שש מדינות, בשלוש מדינות הקרב הסתיים.

רן כהן: דניאל, יש מצב שבו אדם יש לו אישור שהייה, אבל אין לו אישור עבודה?

דניאל סלומון: לא, לא בתהליך הזה.

רן כהן: אז אוטומטית, אישור שהייה הוא גם אישור עבודה.

דניאל סלומון: בהקשר הזה אני מקל על היושב ראש.

דניאל סלומון: במסלול הזה של הפליטים יש הרבה אישורים, אבל לעשות את זה קל.

דניאל סלומון: הסוג השני שאלה מספרים קטנים, זאת אומרת, אנשים שטוענים שיש להם טענת פליטות אישית משלהם, יירדפו על ידי המשטר וכו'.

דניאל סלומון: כמו שמיקי תיאר, הם עוברים שלב ראשון.

דניאל סלומון: כבר בשלב הזה, הם זוכים לאותו רשיון עבודה מסוג ב(1), בהמתנה לוועדה של המדינה.

דניאל סלומון: מי שעובר גם את הוועדה של המדינה, משתדרג לרשיון ארעי מסוג א(5), שזה מספר קטן יותר, גם הוא כמובן מאפשר עבודה ויותר מזה.

רן כהן: תודה רבה.

אסתר דומיניסיני: הייתי עושה פה הפרדה בהתאם למעמד, אם זה תושב ארעי, או אדם שיש לו היתר לעבודה.

אסתר דומיניסיני: ההיתר ביניהם שהאחרון יש לו את כל הזכויות הסוציאליות.

אסתר דומיניסיני: זאת אומרת, הגנה רפואית, הבטחת הכנסה, וכל מה שאזרח בעצם מקבל.

אסתר דומיניסיני: הראשון, יש לו רק היתר לעבודה.

אסתר דומיניסיני: זה בגדול ובגס, זה הדיפרנסציה בין שתי האוכלוסיות.

רן כהן: שהוא שלא תופס מקום עבודה של ישראלי.

אסתר דומיניסיני: בדיוק.

אסתר דומיניסיני: ברמת ההצהרה, בסדר גודל המספרים האלה, זה לא איום על שוק העבודה הישראלי, אני חושבת שזה מחווה הומניטרי.

רן כהן: זה איום על שוק העבודה של עובדים זרים.

מיקי בבלי: זה איום על שוק של 100 אלף בלתי חוקיים, לא על החוקיים.

אסתר דומיניסיני: אגב, אם מדברים במונחים כלכליים, אין ספק שיש אפילו יתרון לסיטואציה לעומת עובד זר.

אסתר דומיניסיני: עובד זר מוציא את הכסף החוצה, העובד ההוא יחיה פה, ויוציא את כל ההוצאות שלו פה בארץ, כי הוא לא ישלח את זה לארץ אחרת.

אסתר דומיניסיני: מכל מקום, ברגע שמגיע מעסיק כזה ושואל אותנו, אני אומרת שוב.

אסתר דומיניסיני: היות ואנחנו מדברים על מקצועות שממילא יש בהם מחסור בעובדים ישראלים, כמו החקלאות, וחלק בבניין, בסדרי גודל האלה, אין פה איום כלכלי או אבטלה על מדינת ישראל.

אסתר דומיניסיני: בהחלט, אם יימצא אדם כזה, מבחינתנו אין בעיה להגיד שאין עובד ישראלי, כי בדרך כלל קשה למצוא עובד ישראלי לסוג התעסוקות האלה.

אסתר דומיניסיני: ואז ההמלצה תהיה ליחידת הסמך של העובדים הזרים, והם יתנו את האישור, והם יכולים לעשות את ההתחשבנות של הורדת ההקצאות.

אסתר דומיניסיני: גברת שטראוס תעשה את זה יותר טוב ממני, אתמול בדקתי את זה עם שלום.

אסתר דומיניסיני: הוא אמר, מבחינתו, בעיקרון אין בעיה, כך הבינותי ממנו.

רן כהן: הוא יבוא?

שושנה שטראוס: לא, הוא בוועדת המכרזים.

אסתר דומיניסיני: אז אנחנו נמליץ בהמלצה חיובית.

רן כהן: איך תזהו אותו?

אסתר דומיניסיני: אני לא צריכה לזהות אותו.

רן כהן: כשאתם נותנים לו אישור שהייה כזאת, יש לו מספר, תעודת מבקש מקלט.

מיקי בבלי: תעודת מבקש מקלט, אנחנו נותנים אישור.

רן כהן: משרד הפנים נותן לו אישור שהייה ב(1), ואם אין לו דרכון?

מיקי בבלי: נותנים לו על פיסת נייר, קודם כל יש לו מספר תיק שלנו, הוא רץ דרך המערכת עם מספרי תיקים.

רן כהן: בשרות בית הסוהר יש לו מספר.

אסתר דומיניסיני: אין זהות, יש מספר.

מיקי בבלי: מספר רישום אצלנו, מספר שעל התעודות שלנו, ומספר שעליו אנחנו מתכתבים עם השלטונות.

רן כהן: המספר הזה מאומץ על ידי משרד הפנים?

מיקי בבלי: אני לא יודע מה הם עושים עם המספר.

רן כהן: אני רוצה לדעת אם שרות התעסוקה יכול להשתמש במספר הזה כמספר זיהוי של האדם הזה, לצרכים של ביטוח רפואי.

אסתר דומיניסיני: אם הוא לא תושב, אז אין לו זכויות סוציאליות, אין לו ביטוח לאומי.

סיגל רוזן: המעסיק מגן.

אסתר דומיניסיני: האיש הזה לא מתייצב אצלנו.

אסתר דומיניסיני: ברגע שהוא במעמד שאיננו תושב, אלא יש לו היתר לעבודה, הוא לא מתייצב כשמירה בשרות התעסוקה על מנת למצוא עבודה.

אסתר דומיניסיני: במקרה הראשון, המעסיק יבוא ויאמר, אני רוצה לקבל לא עובד זר, אלא יש לי סודאני.

אסתר דומיניסיני: יש לנו נוהל עם יחידת סמך עובדים זרים לגבי עובדים זרים, ואנחנו יכולים להרחיב את זה לגבי האוכלוסייה הזאת.

אסתר דומיניסיני: הבאתי את הנוהל.

רן כהן: עובד זר בא עם דרכון.

רן כהן: יש לו מספר זהות של ארצו.

אסתר דומיניסיני: זה נושא של משרד הפנים.

רן כהן: כל מה שרצינו לדעת, שלאסתר אין בעיה פרוצדורלית לקבל אותו, נניח דרך שרות התעסוקה, עם זהות מסויימת.

אסתר דומיניסיני: אני מקבלת את המעסיק לא את העובד.

יוסי אדלשטיין: הסטטוס הזה קיים היום.

יוסי אדלשטיין: באישור שניתן היום, הוא בכלל - - -

אסתר דומיניסיני: בדיוק, הוא לא מגיע אליי, רק המעסיק.

יוסי אדלשטיין: המעסיק לא שואל את אסתר אם להעסיק אותו.

רן כהן: כי היום הוא בשוק.

יוסי אדלשטיין: היום הוא בשוק חופשי.

יוסי אדלשטיין: לפי מה שאתה מכוון, אם אני מבין נכון, אתה אומר שאנחנו עכשיו נוציא הנחייה, שמי שמקבל פה את ב(1) לשהייה ואישור עבודה, הוא יוכל לעבוד רק אצל מעסיק שיש לו היתר ממשרד התמ"ת.

מיקי בבלי: במלים אחרות, אנחנו חוזרים לכבילת אנשים שאינם כבולים.

שושנה שטראוס: אנחנו מצמצמים את הזכויות הקיימות.

יוסי אדלשטיין: הוא עובד בבוקר בשלוש דירות ברמת אביב, אחר הצהריים במקום אחר.

רן כהן: לגבי סוג התעסוקה מייד נגיע.

רן כהן: מבחינתי, הרבה יותר טוב שמי שיטפל בזה זה שרות התעסוקה.

רן כהן: אסתר מבהירה שזה בכלל לא מגיע אליה.

רן כהן: תגידי, בבקשה אסתר, כמה יש פליטי סודאן?

מיקי בבלי: 1,250 פליטים.

רן כהן: נניח שמקרבם 1,000 יקבלו אישור לעבודה בישראל במקום עובדים זרים.

רן כהן: אז באיזה אופן זה יוכל להתנהל, רק דרכך?

אסתר דומיניסיני: לכן פה עשיתי את ההבחנה בין שני סוגי הסטטוסים.

אסתר דומיניסיני: במצב הראשון שיש לו רק היתר לעבודה, אין לו מה שנקרא מבחן תעסוקה.

אסתר דומיניסיני: הוא לא חייב בכלל להגיע לשרות התעסוקה, בזה שהוא חופשי, מעסיק איתר אותו, אם יש לו היתר לעבודה, הוא יכול לעבוד אצלו.

אסתר דומיניסיני: הוא לא צריך להגיע כי אין לו זכויות.

רן כהן: הוא התייצב במשרד התמ"ת.

רן כהן: איך הוא יגיע למעסיק שלו?

אסתר דומיניסיני: דרך המעסיק.

רן כהן: איך הוא יחפש, אתה יודע איפה זה קציעות.

רן כהן: זה בסיביר של מדינת ישראל.

מיקי בבלי: תוציא את הסודאנים מהדיון.

רן כהן: מה יקרה אם נצליח להביא את ממשלת ישראל לתת לכולם להישאר בארץ ולעבוד.

מיקי בבלי: הסודאנים ייצאו מקציעות, ויעברו לתל אביב.

מיקי בבלי: יבואו למשרד שלנו, ויעברו ראיון.

מיקי בבלי: ואז הם יוגשו לוועדה בשלב מסויים, ומהראיון כבר יהיה להם רשיון עבודה.

מיקי בבלי: הם יילכו כמו כל העובדים הזרים לתל אביב.

יוסי אדלשטיין: הם יילכו לחפש עבודה.

רן כהן: פחות מוצא חן בעיניי, אבל בסדר.

אסתר דומיניסיני: אגב, הוא יכול לפנות גם אליי לחפש עבודה.

אסתר דומיניסיני: בעצם, מה שהסבירה שושנה שלא כדאי לקשור את זה רק לעובדים זרים, כי זה מצמצם את יכולת העסקה שלו.

אסתר דומיניסיני: אין שום מניעה, גם אדם שלא זכאי להבטחת הכנסה או זכאויות של תקציבי העברה מהמדינה, יכול להגיע אליי, ואני אוכל לסייע לו למצוא עבודה, אם הוא לא יכול לעשות את זה בכוחות עצמו, אבל הוא לא חייב.

אסתר דומיניסיני: הוא יכול, כל מעסיק שימצא עובד כזה, יכול להעסיק אותו ברגע שיש לו אישור לעבודה במדינת ישראל.

אסתר דומיניסיני: יחידת האכיפה גם לא תאכוף את זה כמו שאמרה שושנה.

רן כהן: לא נוכל להקטין את מספר העובדים הזרים בהתאם.

רן כהן: כי אם הוא רץ בשוק ומוצא נקיונות, אז מה זה עוזר.

מיקי בבלי: בתיאום בין משרד הפנים לבין משרד התעסוקה, כאשר משרד הפנים אומר הענקנו 734ב(1)--

רן כהן: מיקי, ממי הוא יוריד את זה מהתעשייה, מהמלונאות, מהסיעוד.

שושנה שטראוס: רציתי להסביר את הקשר בינינו לבין שרות התעסוקה, כשהמעסיק בחקלאות, בתעשייה בא ואומר, אין לי עובד ישראלי, אני רוצה עובד זר.

שושנה שטראוס: אז אנחנו פונים לשרות התעסוקה, ואומרים האם זה נכון שאין ישראלים?

שושנה שטראוס: ב-99% מהמקרים, הם אומרים לנו, נכון שאין ישראלים.

שושנה שטראוס: אם הם מוצאים אדם עם ב(1) כללי, או שהוא תושב ארעי, ושהוא הגיע לסטטוס של מבקש מקלט.

שושנה שטראוס: הם אומרים יש לנו אדם כזה, והוא יכול להיות מועסק אצלך, אז הם יודיעו לנו, יש אדם ישראלי, או יש אדם בעל רשיון עבודה, ולא צריך להביא מישהו זר.

רן כהן: עורכת הדין שטראוס, שאלתי אותך לגבי המדיניות של המשרד.

רן כהן: מה המשרד אומר.

רן כהן: המשרד יודע שיש בישראל היום פליטים מסודן, ממקומות אחרים שאינם מועסקים.

רן כהן: שמוחזקים בכלא, בכל מיני צורות, או חלקם אפילו נשלחו לאילת לעבודה.

מיקי בבלי: לא נשלחו, התירו להם לעבוד באילת.

רן כהן: התירו להם להגיע לאילת.

רן כהן: צה"ל או מישהו העביר אותם לשם, הם לא היו מגיעים לבד לאילת.

רן כהן: הם עובדים בעצימת עיניים, כמו שמיקי בבלי תיאר את זה.

מיקי בבלי: עצימת עיניים, זה דבר חשוב לפעמים.

רן כהן: השאלה מה מדיניות המשרד.

רן כהן: אם דנתם באופציה הזאת, שבה פליטים, או מבקשי מקלט יחליפו עובדים זרים.

שושנה שטראוס: מה שדנו עד כה, זה לשים את הסודאנים בצד.

שושנה שטראוס: ההליך הזה מקובל על המדינה.

שושנה שטראוס: ברגע שאדם מקבל את ב(1) כללי, אז לא הכרחנו אותם לעבוד דווקא במקצועות של העובדים הזרים.

שושנה שטראוס: זה לא דבר שנדון, זה דבר שאפשר לשקול.

שושנה שטראוס: אבל עד היום נתנו לפליטים, ולב(1) כללי אפשרות לבחור.

שושנה שטראוס: אני חושבת שהאנשים לא תמיד מתאימים לגבי סוג עבודה כזה או אחר.

רן כהן: את יודעת שאף אחד לא פנה אליהם לנסות ולבדוק איזה מקצועות יש להם, ואם יש להם כישורים.

רן כהן: אף אחד, הם יושבים בכלא וממתינים.

רן כהן: רואים את השמש זורחת, מחכים עד שהיא תרד.

רן כהן: מחכים לבוקר, מחכים לאוכל.

רן כהן: אין להם כלום מה לעשות, ואף אחד לא דן בעניינם לצערי, עד היוזמה של הדיון הזה.

סיגל רוזן: רוצה להתחיל בתיאוריה, והייתי חייבת לומר גם כמה מלים על פרקטיקה.

סיגל רוזן: לפי אמנת הפליטים של האו"ם, אנחנו צריכים לשאוף להשוות את המעמד של הפליטים ומבקשי המקלט, למעמדם של אזרחים ישראל, ולא אל מעמדם של מהגרי עבודה, שלצערנו הרב בישראל המעמד שלהם נחות ביותר.

סיגל רוזן: הדבר השני הוא, שהפליטים לא בחרו להגיע הנה, לא כמו מהגרי עבודה שהגיעו במטרה לעבוד קשה, לחסוך כסף ולחזור למדינת מוצאם.

סיגל רוזן: אלה אנשים שנמלטו.

סיגל רוזן: הרבה מהם כמו שציינה הגברת שטראוס, הם קורבנות שעברו כל מיני טראומות.

סיגל רוזן: הם לא מסוגלים בחלקם לעבודות מאוד קשות.

סיגל רוזן: לצערנו, עכשיו אנחנו רואים בכלא, מאוד ציני לומר את זה, שלפעמים רק העבודה משחררת.

רן כהן: נעזוב את המונח הזה.

סיגל רוזן: יושבים אנשים בכלא, כי אנחנו מתקשים למצוא להם מקומות עבודה, שיתאימו למגבלות הפיזיות או הנשיות שלהם.

אסתר דומיניסיני: ההגדרה של לשבת בכלא היא לא במקומה.

אסתר דומיניסיני: כי בסך הכל רצו לשכן אותם באיזשהו מקום שיהיה להם מקום שינה ומגורים.

סיגל רוזן: יש מקום - - -

רן כהן: בעיבים למשל, יש שם מאות מקומות פנויות, שהסוכנות מוכנה לשכן אותם שם.

רן כהן: רק שאף אחד לא מפנה אותם לשם.

רן כהן: היפנו אותם לבית סוהר.

סיגל רוזן: 39 אנשים וילדים שמוחזקים על יום שישי הקרוב.

יובל לבנת: כלא זה לא מקום לשכן אנשים במדינה דמוקרטית.

סיגל רוזן: בסופו של דבר המטרה היא לשלב אותם בחברה נורמטיבית.

סיגל רוזן: אני חייבת לגשת לפרקטיקה.

סיגל רוזן: למעלה משנה שאני אחראית במוקד סיוע לעובדים זרים על השילוב של הפליטים הסודאנים במקומות עבודה.

סיגל רוזן: אפשר לומר, שכמעט את כל מקומות העבודה, מוקד סיוע לעובדים זרים איתר עבורם.

סיגל רוזן: בגלל שזה באופן אישי, אני דיברתי עם כל המעסיקים האלה, אני רוצה לומר, שהרבה מאוד מעסיקים בענף החקלאות, במיוחד באזור של רמת הנגב והערבה, פשוט סרבו לקלוט פליטים סודאנים, כי התעקשנו על שכר מינימום.

סיגל רוזן: שמעתי את המשפט הזה, אני לא יכול לשלם לסודאנים יותר ממה שאני משלם לתיאלנדים.

סיגל רוזן: זה נורא עצוב, אבל מה לעשות שמהגרי עבודה בתיאלנד מרוויחים הרבה פחות משכר מינימום.

סיגל רוזן: העיסקה הכי מוצלחת שהצלחתי להגיע אליה בערבה, זה שכר מינימום פחות 1,500 שקלים.

גלעד נתן: זה בידיעת המדינה, נכון?

סיגל רוזן: המדינה מוכנה לוותר על 980 שקלים.

סיגל רוזן: משרד התמ"ת מעלים עין מניכויים בלתי חוקיים עד 980 שקלים.

סיגל רוזן: למה?

סיגל רוזן: כי זה 25% מהשכר.

רן כהן: זה כאילו תמורת מגורים או דברים כאלה.

סיגל רוזן: אפשר איכשהו לקבל את זה.

סיגל רוזן: אבל שוב, לא הצלחתי להגיע ל-980.

סיגל רוזן: כי כולם אמרו, אנחנו לא נשלם לסודאנים יותר מאשר לתיאלנדים.

סיגל רוזן: יש הרבה מאוד פליטים שמועסקים בחקלאות, ומרוצים מאוד במקומות העבודה שלהם, במקומות הבודדים שבהם הסכימו לשלם שכר מינימום, אלה מקומות בודדים, ולא במקומות שעליהם אנחנו מדברים ברמת הנגב והערבה, ששם באמת צריכים עובדים.

סיגל רוזן: בנוסף, כל מעסיק חקלאי שהסכים לקלוט פליטים סודאניים, וידא קודם כל, זה לא יירד לי מהמכסה, נכון.

סיגל רוזן: כי הוא חשב, אם זה יירד לי מהמכסה, אז ברור שעדיף לי התיאלנדי, אותו אדם חזק שנשלח מהכפר שלו כדי לעבוד ולפרנס את כל הכפר, ולא מהגר עבודה פליט מעינויים, שאולי בכלל עבודות חקלאות לא מתאימות לו.

סיגל רוזן: חלק מהאנשים האלה ממש לא מתאימים לעבודות חקלאות, בניין וסיעוד, גם אם חלקם עובדים בחקלאות.

סיגל רוזן: אלה שעובדים, מתאימים.

רן כהן: מה שאני מבין, שאנחנו עוד לא עברנו את הדרגה הראשונה, שבה כל האנשים הללו לא מגיעים לראיון.

מיקי בבלי: מאות מהם הגיעו, הסודאנים כן.

רן כהן: צריכים לעבור את השלבים האלה, כדי שהדבר הזה יתקדם באיזושהי דרך.

רן כהן: אני מבין שהמלצה שלך היא שהם לא יחליפו את העובדים הזרים, אלא שיקבלו היתר עבודה וייצאו לשוק העבודה באופן חופשי.

סיגל רוזן: הלוואי ואפשר היה לסגור את השמים כך, ולאלץ מעסיקים ישראלים.

סיגל רוזן: אולי לקחת את אותם פליטים שמעוניינים לעבוד בעבודות האלה.

מיקי בבלי: וישראלים.

סיגל רוזן: במושב אחד בערבה הסכימו לקלוט פליטים סודאנים בשכר מינימום.

סיגל רוזן: ביום שהם הגיעו, היתה שם קבוצה של ישראלים שפוטרה, ביום שהם הגיעו ראו אותם עוזבים.

סיגל רוזן: בסוף שנה שעברה, בדיוק אז, הממשלה התירה עוד 3,000 עובדים תיאלנדים לחקלאות, לקח שבועיים שלושה עד שהמעסיק הספציפי הזה קיבל את המכסה שלו.

סיגל רוזן: הגיעו התיאלנדים, יום למחרת פיטרו את הסודאנים כי הם עולים יותר.

סיגל רוזן: כי לסודאנים התעקשנו שישלמו שכר מינימום.

סיגל רוזן: אז פשוט בפרקטיקה רואים איך זה עובד.

סיגל רוזן: זה לא יילך, כל זמן שימשיכו לאפשר הגעה של מהגרי עבודה מתיאלנד לענף החלקאות ומסין לענף הבניין, אף אחד לא יקח את הסודאנים שלא משלמים עמלה, ושגם אין שום ביטחון שהם עובדים יותר טובים מהתיאלנדים.

רן כהן: מאה אחוז, תודה לך.

יובל לבנת: אני מצטרף לדברי סיגל, לגבי זה שאנחנו סבורים שההצעה להכניס את הפליטים למסלול של עובדים זרים הוא לא ראוי.

יובל לבנת: כמו שנאמר כאן, פליטים על פי אמנות בינלאומיות אמורים להנות מהגנה מיוחדת.

יובל לבנת: לא ראוי שהם יהיו כבולים למעסיקים, צריך להביא בחשבון את המצב הנפשי הקשה.

יובל לבנת: למשל פליט כמו שנאמר כאן, בוא נשווה למצב של קורבן סחר, מישהו שנכנס כמהגר עבודה, אם באיזשהו שלב הוא הוגדר כקרבן סחר בעבדות, יש לנו היום חוק, יש נוהל, או מי שהיה קורבן סחר זנות, שמאפשר לו לקבל ב(1) כללי.

יובל לבנת: יש הכרה בטראומה הקשה שהוא עבר, בצורך שלו לעבור שיקום.

יובל לבנת: ב1 כללי אומר שהוא יכול לעבוד אם המצב הנפשי שלו מאפשר לו לעבוד 3 שעות ביום, כי הוא לא מצליח לעבוד יום שלם, אז הוא יעבוד שלוש שעות ביום.

יובל לבנת: הוא יכול לעבוד בנקיון, יום בשבוע, אז הוא יעבוד יום בשבוע.

יובל לבנת: כל הדברים האלה לא אפשריים בסטטוס של עובד זר.

יובל לבנת: אתה אמור לעבוד אצל מעסיק מסויים, אצל מעסיק אחד, משרה מלאה - - -

רן כהן: יובל, אתה רואה דרך שבה אמנם המכסה של העובדים הזרים תוקטן מבלי שהסטטוס של פליטים כאלה, או אנשי מקלט כאלה, יוגדר כעובדים זרים.

רן כהן: אני לא רוצה להגדיר אותם כעובדים זרים, אני רוצה להגדיר אותם כזכאי עבודה.

רן כהן: בשיחה שלי עם הפליטים מאפריקה בקציעות, התרשמתי שלהם כן היה חשוב להגדיר מקצועות, כי אם כבר זה לעסוק במשהו שאפשר לצאת איתו גם עם מקצוע ופרנסה.

רן כהן: יקחו אותו לנקות את הרחובות, או את הבתים ואת המרפסות בתל-אביב, מה ייצא לו מזה.

יובל לבנת: כשיש לך ב(1), אתה יכול לעבוד איפה שאתה רוצה.

יובל לבנת: אם אתה רוצה לעבוד בחקלאות, תעבוד בחקלאות.

יובל לבנת: אם אתה רוצה לעבוד בנקיון, אז תעבוד בניקיון, זה לא מגביל אותך.

יובל לבנת: זה רק נותן יותר אפשרויות.

רן כהן: רובם הגדול יעבדו בנקיונות.

יובל לבנת: אני לא בטוח שהעבודה בחקלאות, היא יותר טובה מהעבודה בנקיון.

יובל לבנת: אני חושב שבניקיון מרוויחים יותר כסף.

יובל לבנת: ההצעה של כבוד היושב ראש, הקושי הלוגיסטי לכאורה, מכיוון שהמדינה מקצה לפי ענפים, למשל היא מקצה 26 יום, השאלה היא איך להוריד מאיזה ענף, מהרגע שאתה נותן להם ב1 כללי, יש כאן קושי מסויים.

יובל לבנת: אני חושב שהמספר של מבקש מקלט הוא יחסי קטן, לא מדובר כאן באיזה טראומה, באיזושהי סכנה לשוק העבודה הישראלי, שאפשר להשאיר את המצב כמות שהוא, זו דעתי.

רן כהן: ולאפשר להם איפה שהם רוצים.

מיקי בבלי: יש משהו טוב ברעיון של הקורסים.

מיקי בבלי: כאשר חוזרים הליברלים, הסיירה לאונים לארצם, מדינת ישראל ביוזמת האו"ם, יחד עם הג'ויינט, ויחד עם ארגונים אחרים, נתנה להם קורסים כדי לתת להם לחזור לארצם עם משהו ביד.

מיקי בבלי: אין שום מניעה לתת קורסים כאלה זהים או טובים יותר, וארוכים יותר למבקשי מקלט בישראל.

מיקי בבלי: כדי שאדם יוכל, אם הוא רוצה לצאת מהניקיון, ולעבור למחשבים למה לא.

סיגל רוזן: התעלמנו מזה, שיש פה הרבה משפחות עם ילדים.

סיגל רוזן: אם אנחנו מדברים על הסודאנים, אז כבר הגענו ל-300 ילדים אם אני לא טועה, בעלי משפחות.

סיגל רוזן: איפה ישכנו אותם.

סיגל רוזן: החקלאי משכן אותם שמונה בחדר, כי זה מה שמותר לו לפי חוק עובדים זרים.

סיגל רוזן: מה תעשה משפחה עם שבעה ילדים, ועם שמונה ילדים ואמא בהריון.

שרון הראל: רק להוסיף, מבחינת הקבוצות שאיפיינו פה, קבוצות שמטופלות על ידי נציבות האו"ם, אני חושבת שקודם כל הבעיה צצה רק עם הגעת הסודאנים.

שרון הראל: לפני כן השוק חופשי, ואנשים מצאו את דרכם בעבודות ניקיון, ועבודות אחרות.

שרון הראל: חלקם בחרו גם להשתלב בענפים אחרים, אבל בכוחות עצמם.

שרון הראל: יש לנו את הפליטים המוכרים שהם מחוץ לתחום.

שרון הראל: יש לנו את האנשים שנמצאים בהגנה זמנית.

שרון הראל: דיברנו על מדינות משבר, על חוף השנהב ועל קונגו.

שרון הראל: מדובר באוכלוסייה שגם אם תשקיעו בה, לא ברור כמה זמן נשארים בישראל.

שרון הראל: המלחמה יכולה להסתיים בעוד חצי שנה, ואז הם יידרשו, יתבקשו לחזור למדינתם.

שרון הראל: מספר מלים על האוכלוסיות עצמן.

שרון הראל: בחלקם לא יודעים קרוא וכתוב.

שרון הראל: מדברים שפות שבטיות.

שרון הראל: אחרים מדברים שפות זרות, צרפתית או אנגלית, לא תמיד יהיה קל לבנות הכשרה מתאימה לאוכלוסיות האלה.

שרון הראל: צריך לקחת אל כל המרכיבים האלה בחשבון.

שרון הראל: קבוצה נוספת של מבקשי המקלט, זו כמות של מאות אנשים, אנחנו מדברים אולי על 400 או 500 שנמצאים כרגע בתהליך.

שרון הראל: זו קבוצה שבפרק זמן סביר, שאמור לא לעלות על שנה אחת.

שרון הראל: הם אמורים למצוא את דרכם או החוצה, כי בקשתם למקלט מדיני סורבה, או שהם יוכרו כפליטים, אז הם יקבלו תעודת זהות ויכולים למצוא את דרכם באופן חופשי.

שרון הראל: כך שגם פה צריך להפעיל שיקולים של כדאיות.

רן כהן: מה התקופה הארוכה ביותר של פליט כזה שנשאר בישראל.

רן כהן: יש אנשים שכבר ישנם 10 שנים?

שרון הראל: פליטים מוכרים כן בודאי.

מיקי בבלי: סך הכל הפליטים המוכרים במדינת ישראל ב-25 שנה, ניתנו 250, ונמצאים לפי אומדננו 150.

מיקי בבלי: כאשר אתה פליט מוכר בישראל, ואתה מקבל תעודת זהות, יכולתך בשגרירות נורווגיה עולה על היותך בלתי חוקי בישראל ובלי ניירות.

שרון הראל: הבעיה המיוחדת היא באמת, בסטטוס הבלתי מוגדר כרגע של אזרחי מדינת אוייב, שנוצרה כתופעה בעקבות הגל הגדול הנוכחי.

שרון הראל: אם לאותם אנשים יוצע להשתלב, יש להם כישורים, הם דוברי שפות, אם הם ייבחרו בזה, יכול להיות שזה ענף שאפשר יהיה להרחיב אותו.

שרון הראל: ככלל, כקבוצה, עדיין לא ברור מה יהיה בגורלם.

רן כהן: אני חייב הערה ברשותך שרון.

רן כהן: לגבי אזרחי מדינת אוייב, בדקתי בכל המישורים שיכולתי, כולל מפקדי הכלא, גם בקציעות וגם במעשיהו ובמקומות אחרים, לגבי הסכנה הביטחונית של האנשים האלה.

רן כהן: אין שום איזכור אפילו בקצה המחט, של סכנה ביטחונית אמיתית מהאנשים הללו.

מיקי בבלי: גם השב"כ אומר את אותו דבר.

רן כהן: יתר על כן, הם כמעט כולם שונאים את השלטון במדינתם.

רן כהן: רובם הגדול גם שונאים את השלטון במצרים למשל.

רן כהן: שלטון במצרים, מגדירים את הערבים כאסון, ואת ישראל כתקווה.

יוסי אדלשטיין: הם באו לפה.

רן כהן: את זה אמרו לי בתוך כלא ישראלי.

מיקי בבלי: אני מתקן את עצמי.

מיקי בבלי: השב"כ אמר, שהסכנה העתידית קיימת.

מיקי בבלי: עד עכשיו מתוך 1,250 איש, לא נמצא אף אדם שעניין את שלטונות הבטחון.

אסתר דומיניסיני: האם בשאלון שאתם ממלאים, אתם ממלאים להם את המקצועות שלהם.

אסתר דומיניסיני: כי אם הייתם יכולים לתת אינדיקציה--

שרון הראל: רובם אוכלוסייה שמגיעה מהכפרים, או בסודאן, אם הם היו בעיר, אז מקסימום היו רוכלים בשוק.

שרון הראל: אוכלוסייה שמגיעה מסודאן, ברובם הם לא אקדמאים אפילו.

רן כהן: מאוד רציתי לשאול אותך אסתר, את חושבת אפשרות שתשלחי מישהו או שניים, לאחד מבתי הכלא, לעשות מין מבדק, מה האנשים מסוגלים לעשות, את מוכנה לבחון את זה.

אסתר דומיניסיני: כעיקרון אין לי בעיה שיראיינו וידברו, למרות שיש את הקושי של השפה.

רן כהן: לא, אין קושי.

רן כהן: יש הרבה דוברי אנגלית, מתרגמים אחד לשני.

מיקי בבלי: מה המטרה.

מיקי בבלי: בראיון אנחנו יודעים הכל.

סיגל רוזן: כ-1,000 מתוכם שמנו במקומות עבודה, בעצם כ-700 שמנו במקומות עבודה, כ-300 בערך ילדים.

סיגל רוזן: אנחנו יכולים לומר שכן רובם היו עובדי אדמה, חלקם היו רועי צאן.

רן כהן: את מדברת על הסודאנים?

סיגל רוזן: כן.

מיקי בבלי: מתוך 1,250 סודאנים בישראל, תוריד 300 ילדים, תוריד את הכלא הישנים שזה 100 ולא כלול בזה במספר אלה שהגיעו בשבוע האחרון.

מיקי בבלי: כל היתר פרט ל-100 המקוריים הם חופשיים.

סיגל רוזן: כ-100 מהם עובדים בישראל בחקלאות מבחירה.

סיגל רוזן: משהו כמו קרוב ל-50 עובדים בבניין באילת, גם מבחירה.

סיגל רוזן: הם יכולים ללכת, והם נשארו שם עדיין.

סיגל רוזן: במלונאות למעלה מ-500.

אסתר דומיניסיני: המדינה מסייעת למלונאות.

אסתר דומיניסיני: אני אבדוק אם אפשר להשתמש בתקציבים האלה.

אסתר דומיניסיני: המדינה מסייעת להם במענקים בכל נקודת זמן.

רן כהן: נדמה לי שהדבר הנכון ביותר הוא, לפנות לממשלה, לראש הממשלה, שר הפנים, שר התמ"ת, שר המשפטים, לבחון את האפשרות לגבי הסודאנים, להתיר להם היתרים כחוק, ולא רק בעצימת עין להשתלט בשוק התעסוקה.

רן כהן: וככל שאפשר לאתר את מספר העובדים בענפים השונים שבהם ישראל מייבאת עובדים זרים.

רן כהן: ולגרוע מהמספר הכולל של ההיתרים של העובדים הזרים---

סיגל רוזן: ואז הם יפוטרו.

רן כהן: להיפך, הם רק יישארו יותר.

רן כהן: משום שהענפים האלה רוצים עובדים.

רן כהן: ברגע שמספר העובדים הזרים יוקטן - - -

מיקי בבלי: עם בקשה, להעלות בקודש ולא להוריד בקודש.

מיקי בבלי: זאת אומרת, אם במקום עצימת העין, יבוא סטטוס כלשהו מצויין.

מיקי בבלי: אם יגידו לא נותנים סטטוס כלשהו, לא להגיד אז עכשיו פותחים את העיניים.

רן כהן: הפנייה לממשלה היא במפורש.

רן כהן: אני מודה לך הערה, הסיכום שלי הוא, שאנחנו פונים לממשלה להעלות את הסטטוס מעצימת עין לסטטוס פורמלי בישראל.

רן כהן: נבקש מאסתר לנסות ולאתר את סוגי המקצועות של הסודאנים ששוהים היום במתקני כליאה למיניהם בישראל.

רן כהן: כדי לעמוד על היכולת שלנו לשלב אותם בעבודה, וככל האפשר ללמוד מהנסיון הגרמני בסוגייה הזאת, כי נדמה לי שיש בו לא מעט שכל, ולא מעט נסיון.

רן כהן: זה הסיכום הנכון לסוגייה הזאת.

רן כהן: נדמה לי שאם נתקדם בה, יש סיכוי שגם הפליטים הללו ימצאו לעצמם מקצוע יותר נכון, פרנסה יותר נכונה.

רן כהן: גם המדינה תקבל אותם בפנים יותר מאירות.

רן כהן: אגב, במקרה הזה, לעבוד זה גם לקבל חופש.

רן כהן: ברור לחלוטין, שאם הם ייצאו לעבודה, הם גם ייצאו לחופשי ולא יישארו בבתי הכלא, ולא במתקנים, ולא בכל מיני מקומות שאוסרים אותם.

מיקי בבלי: אבל שלא נגיע למצב, אתה יש לך מקצוע טוב, אז אתה פליט מוכר.

רן כהן: לא, פליט זכאי לעבודה מעצם היותו פליט שמקבל אשרה לשהות בישראל.

רן כהן: ואשרה לשהות בישראל, צריכה להיות אוטומטית זכות לעבודה.

רן כהן: זה ברור לחלוטין, ונדמה לי שבעניין הזה כבר הבהרנו.

רן כהן: כן ממליץ שהדבר הזה ככל האפשר ישולב במקרים שבהם אין לפליט מקצוע גם בהכשרה מקצועית.

רן כהן: מן הראוי, שהאנשים הללו יזכו במקצוע שיוכלו איתו לפרנס את עצמם לאורך חייהם, אם בישראל, ואם כאשר יחזרו למולדתם, או לכל מדינה שתחליט לאמץ אותם ולקיים אותם שם.

רן כהן: אני מאוד מודה לכם.

רן כהן: תודה רבה.