ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 194, 2007-07-17 10:30

אופיר פינס-פז: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת והסביבה.

אופיר פינס-פז: אנחנו היום ביום מיוחד.

אופיר פינס-פז: ראשית, אני רוצה להתנצל על האיחור הקל.

אופיר פינס-פז: היתה לנו איזה שהיא הכרעה חשובה בוועדת הכנסת ואני אצטרך לעזוב להצבעה נוספת בוועדה בעוד דקות מספר לדקות מספר, אבל אין מה לעשות, חברי הכנסת צריכים לפעמים לפזר מאמצים גם בוועדות אחרות, בו זמנית.

אופיר פינס-פז: עמכם הסליחה.

אופיר פינס-פז: כשאני אצטרך לעזוב, ינהל את הישיבה במקומי, חבר הכנסת דב חנין, שהוא מרכז אצלנו, בוועדת הפנים והגנת הסביבה, את נושאי הגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: זה הוא יום שבו הכנסת לקחה על עצמה לשים דגש, או להאיר בזרקור, את נושאי הגנת הסביבה במובן הרחב ביותר של המלה, כי מדובר כמובן, כפי שאתם יודעים, בתחום גדוש ומלא, שכולל אין סוף נושאים מנושאים שונים, שקשורים בנושאים מאוד מכריעים וחשובים ומבחינתנו, הנושא הזה זוכה להעדפה גדולה מאוד בכנסת ובוודאי, קל וחומר, בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

אופיר פינס-פז: אנחנו משתדלים מאוד לייצר חקיקה בנושא, לדון בנושאים שנמצאים על סדר היום של מדינת ישראל בנושאים של הגנת הסביבה ולעשות כמיטב יכולתנו כדי להתמודד עם הנושאים.

אופיר פינס-פז: בחלק מהנושאים מדינת ישראל נמצאת בפיגור גדול מאוד לאחר העולם המודרני, בחלק לא ובחלק אני חושב שאנחנו אפילו פה ושם בשורה הראשונה.

אופיר פינס-פז: למשל, בנושא המאבק בנושאים הסלולריים, אני חושב שהמאבק שהכנסת מנהלת, כולל חוק הקרינה הבלתי מייננת, הוא אחד החוקים היותר משמעותיים שחוקק איזה שהוא פרלמנט בעולם בהקשר הזה.

אופיר פינס-פז: ועוד נושאים כאלה ואחרים.

אופיר פינס-פז: מכל מקום, רק לסבר את האוזן, לגבי הנושאים שנדונו בוועדה לאחרונה, ומי שלא עוקב, חוק שמירת הסביבה החופית, מפרץ אילת.

אופיר פינס-פז: אגב, אנחנו היינו בעקבה לא מזמן וההבדלים הם פשוט שכואב הלב.

אופיר פינס-פז: כואב הלב לראות איך הירדנים שומרים על ים סוף ואיך הישראלים לא שומרים על ים סוף.

אופיר פינס-פז: בעקבה, אין אף מלון על קו המים כמו שיש בישראל, באילת.

אופיר פינס-פז: בעקבה, איפה שאתם רואים את המלונות בישראל, אתם רואים כביש חוצה, כביש יפה, היקפי, בסגנון סולל כנרת, סביב רצועת החוף וסביב הים.

אופיר פינס-פז: המלונות הם אחרי הכביש.

אופיר פינס-פז: גם המלונות הקיימים וגם אלה המתוכננים.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, אתה נגיש לים, הים מולך.

אופיר פינס-פז: בכל מקום שתהיה בעקבה, אתה רואה את החוף, אתה רואה את הים.

אופיר פינס-פז: זה נקרא תכנון.

אופיר פינס-פז: בישראל בנו ואישרו ונתנו, אז אנחנו עכשיו עושים משהו שקשור לתמ"א 13, שאושרה, ועכשיו אנחנו עושים את החוק הזה.

אופיר פינס-פז: זה טיפה מאוחר.

אופיר פינס-פז: זה קצת מאוחר, אבל טוב מאוחר מאשר אף פעם לא.

אופיר פינס-פז: אנחנו מקדמים את החוק 'המזהם – משלם', שאני רואה בו חוק אסטרטגי, מעבר למה שחבר הכנסת חנין וחברי הכנסת הציעו בהצעת החוק הזו, שזו ההתחלה.

אופיר פינס-פז: רק אתמול, נדמה לי, היתה כתבה על זיהום מי הים.

אופיר פינס-פז: עסקנו בזיהום נחלים, שגם שם ההפקרות חוגגת.

אופיר פינס-פז: אנחנו מדברים היום לא רק על קנסות על זיהום בניגוד לחוק, אלא אנחנו מדברים היום גם במקרים שבו המשרד להגנת הסביבה, מסיבותיו, ונגיד אפילו שהסיבות הן יחסית טובות, מאפשרים ברמה מסוימת לזהם, עדיין גם בזיהום כחוק (במרכאות או בלי מרכאות), המזהם יצטרך לשלם.

אופיר פינס-פז: אני כבר לא מדבר על זיהום שהוא מחוץ לחוק, שזה בוודאי, אלא גם זיהום שלכאורה הוא חוקי.

אופיר פינס-פז: המזהם יצטרך לדעת שהוא נושא בנטל שיקום הזיהום, גם אם הזיהום לכאורה קיבל את אישור הגורם המוסמך בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אנחנו עוסקים באינטנסיביות גדולה מאוד בחוק אוויר נקי, שאנחנו רואים בו דבר חשוב מאוד.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שנוכל להשלים את החקיקה שלו בראשית מושב החורף.

אופיר פינס-פז: אנחנו נעסוק בו גם בפגרת הקיץ.

אופיר פינס-פז: אנחנו עוסקים, בהקשר של אוויר נקי, גם בכל נושא הזיהום מרכבים.

אופיר פינס-פז: אנחנו עסקנו בוועדה, העברנו תקנות חשובות, אבל אנחנו נשוב ונעסוק בזה גם בהמשך הדרך.

אופיר פינס-פז: בגדול, אלה הדברים המרכזיים שכרגע נמצאים.

אופיר פינס-פז: העברנו עכשיו, הנחנו את תקנות חוק הקרינה הבלתי מייננת, שמנו את זה כהצעת חוק, משום שהממשלה מסרבת לתקן תקנות.

אופיר פינס-פז: אנחנו הנחנו הצעת חוק שבעצם הולכת לחוקק בחקיקה ראשית את התקנות שהשר להגנת הסביבה מסרב להעביר לאישור הכנסת, למרות שהיה צריך להעביר אותן בחודש ינואר.

אופיר פינס-פז: אנחנו היום נקדיש את הישיבה להתחממות כדור הארץ וההשלכות שלה על מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: יש לנו 2 מצגות, אחת של 'אדם טבע ודין' ו'ידידי כדור הארץ'.

אופיר פינס-פז: 'ידידי כדור הארץ' אמרו לי שהמצגת שלהם היא קצרה, בת 5 דקות ואנחנו נאפשר אותה.

אופיר פינס-פז: 'אדם, טבע ודין', 20 דקות, לא נוכל לאפשר אותה.

אופיר פינס-פז: מצטער.

אופיר פינס-פז: אם אתם יכולים לצמצם, אז אנחנו נוכל.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לברך את השדולה שפועלת בכנסת, בראשותם של חברי הכנסת דב חנין ומיכאל מלכיאור, על היוזמה של היום הזה כולו.

אופיר פינס-פז: אני מניח שאנחנו ניפגש גם באודיטוריום בצהריים וגם במליאת הכנסת אחר הצהריים.

ציפי איציק: קודם כל, תודה על היוזמה הזאת.

ציפי איציק: אנחנו חושבים שהיא חשובה מאוד ואנחנו מברכים גם את השדולה וגם את הוועדה על היוזמה לקיים דיון בנושא הזה.

ציפי איציק: אני אפנה מיד למצגת, כדי שנוכל להביא את עיקרי הדברים.

ציפי איציק: מדעני האקלים של האומות המאוחדות פרסמו 4 דוחות ששמים על השולחן את העובדות המדעיות, המוסכמות, שהן למעשה בלתי שנויות במחלוקת ומצביעות על התופעה, על ההתחממות הגלובאלית, על סיבותיה, ובעצם הן מצביעות על כך שיש אפשרות בעשר השנים הקרובות להיערך, על מנת למתן את התופעה.

ציפי איציק: בעקבות הדוחות האלה מנהיגי העולם, באיחוד האירופאי בעיקר, אימצו יעדים ברורים; 20% הפחתה של פליטת גזי חממה עד שנת 2020, ו-60% הפחתה עד שנת 2050.

ציפי איציק: בין יתר הדברים שנעשו בעולם אפשר לדבר בעצם על שני החוקים; אימוץ, כלומר Adaptation.

ציפי איציק: אנחנו נערכים להשלכות הקשות.

ציפי איציק: וריסון, או מיתון, Mitigation, איך אנחנו עושים הכול כדי להפחית את התופעה.

ציפי איציק: אנחנו מבקשים מהוועדה לצאת בקריאה לממשלת ישראל, לאמץ החלטה עם יעדים ברורים, כך שמדינת ישראל תיקח על עצמה חובה, וולונטרית כרגע, של הפחתה של 20% מפליטת גזי החממה, עד שנת 2020, בדומה למה שקורה בעולם המערבי.

אופיר פינס-פז: איך עושים את זה?

ציפי איציק: אנחנו תיכף נפרט את הכלים.

ציפי איציק: יש הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות, ועובדה שעושים ואפשר בהחלט לעשות הרבה מאוד דברים וכדי שהדבר הזה יקרה ברמה המערכתית, אנחנו מבקשים שהוועדה תקרא לממשלת ישראל להקים ועדה בין משרדית, בראשות משרד ראש הממשלה, על מנת שהיעד הזה יוטמע וייושם בקרב כל משרדי הממשלה, כי כפי שנוכל לראות מיד, לכל אחד ממשרדי הממשלה יש משהו שהוא יכול לעשות,

ציפי איציק: כדי לעשות את זה.

ציפי איציק: ועוד דבר אחד קטן, לפני שאני מפנה למצגת.

ציפי איציק: יש הטועים לחשוב שמדינת ישראל, מכיוון שהיא קטנה וכמות הפליטות ממנה הן מועטות יחסית, לא צריכה להתייחס לנושא והיא רשאית להתעלם מהנושא.

ציפי איציק: אנחנו פה כדי לבוא ולומר שהמשפט הזה הוא טעות.

ציפי איציק: ישראל, משלוש סיבות צריכה לשים את זה על סדר יומה, מה שלא קורה היום, לצערנו.

ציפי איציק: ראשית, ברמה המוסרית, אנחנו עתידים לסבול מהתופעה בדיוק כמו כולם, ולכן חובתנו לתת גיבוי לדבר הזה ולהיערך לזה.

ציפי איציק: דבר שני, הנימוק הפרקטי.

ציפי איציק: מבחינה פרקטית, הפחתת פליטת גזי חממה גם תפחית את הזיהום המקומי שכולנו סובלים ממנו.

ציפי איציק: כלומר בריאות הציבור תושפע מזה ותרוויח מזה, בגדול.

ציפי איציק: גם הכלכלה תרוויח מזה בגדול.

ציפי איציק: ודבר נוסף, צריך לדבר על כך שאנחנו רוצים להתקבל למדינות ה-OACD, כדי לנהוג כאחת המדינות---

אופיר פינס-פז: התקבלנו כבר.

ציפי איציק: אנחנו כרגע בתהליך, אבל אנחנו צריכים לעשות את מה שעושות מדינות ה-OACD, כדי להיות שם.

ציפי איציק: ועוד דבר אחד, אנחנו צפויים להיות בפני חובה משפטית.

ציפי איציק: בקרוב מאוד אנחנו צופים שגם מדינת ישראל תהיה מחויבת בהפחתה הזאת, ולכן אנחנו חושבים שמדינת ישראל איננה יכולה עוד להתעלם מהנושא.

ציפי איציק: אני רוצה להפנות לדר' אלון אנגרט, שכתב את הפרק המדעי בדוח שלנו ויבהיר כיצד ישראל עתידה לסבול מהתופעות האלה שצפו מדעני האקלים.

אלון אנגרט: מה שאנחנו יודעים, שהפעילות האנושית גרמה לשינויים בהרכב האטמוספרה.

אלון אנגרט: עלייה הדרגתית של גזי חממה שהחשוב ביניהם הוא CO2.

אלון אנגרט: מה שאנחנו רואים זה שריפת דלקים ופעילות של כריתת יערות.

אלון אנגרט: מה שאנחנו רואים זה ש-CO2, כשהוא עולה, יחד איתו עלה הטמפרטורה.

אלון אנגרט: כיום באופן ודאי יודעים שעליית הטמפרטורה היא הגורם להתחממות הגלובאלית וככל שנפלוט יותר גזי חממה, תהיה יותר התחממות גלובאלית.

אלון אנגרט: בעצם ה-IPCC, ארגון האומות המאוחדות, אלפי מדענים עבדו כדי לסכם את כל הידע המדעי והגיעו למסקנות האלה והם עבדו על 6 תרחישים של כמה CO2 האנושות הולכת לפלוט.

אלון אנגרט: אנחנו הסתכלנו על שני תרחישים.

אלון אנגרט: תרחיש ביניים, תרחיש שמסומן כאן באמצע, שבו נמשיך לפלוט CO2 בקצב, והתרחיש המתון ביותר, התרחיש הכחול.

אלון אנגרט: ההתחממות בתרחיש הקיצוני יותר, תרחיש הביניים בעצם, היא של 6.8 מעלות.

אלון אנגרט: מעל הרף הזה של 2 מעלות שאותו הרבה מדענים חושבים שזה רף מסוכן, שאותו אסור לעבור.

אלון אנגרט: ההשפעות לגבי ישראל: מדובר על התחממות גבוהה בהרבה מההתחממות הגלובאלית, בעיקר התחממות שנרגיש אותה בקיץ.

אלון אנגרט: הרבה יותר גלי חום בעוצמה גבוהה יותר, ירידה של 20% או 30% במשקעים.

אלון אנגרט: זאת אומרת, שמה שאנחנו מגדירים היום כשנת בצורת היא השנה הממוצעת, וירידה במספר ימי הגשם, ומצד שני, הרבה יותר אירועי שיטפון.

אלון אנגרט: בכל אופן מדברים על עלייה של לפחות חצי מטר במפלס מי הים, אבל יש סיכון גבוה להתמוטטות של מדפי קרח.

אלון אנגרט: זאת אומרת, עלייה של 5 מטרים במפלס הים, כאשר עוד מעט נראה איך זה משפיע על קו החוף.

אלון אנגרט: השפעות על משק המים הן מובנות, הכנרת, מאגרי מי התהום, המלחת מי תהום בגלל עליית המפלס, פגיעה באיכות המים, פגיעה בחקלאות.

אלון אנגרט: לגבי מערכות כלכליות, אנחנו מדברים על נמלים שייפגעו, מדברים על תחנות כוח שתיפגענה.

אלון אנגרט: להזכיר לכם, 90% מהחשמל במדינת ישראל מיוצר בתחנות כוח חופיות.

אלון אנגרט: עלייה של אפילו חצי מטר תפגע בהן, בטח של חמישה מטרים.

אלון אנגרט: מדברים על הצפת חופים והמון קרקעות חשובות, מלונות, מבנים.

אלון אנגרט: כל מה שנמצא על מצוקי הכורכר, הם יישחקו עם עליית הים וייפגעו.

אלון אנגרט: כמו כן, תהיה ירידה ביעילות של מערכות הניקוז וסכנה להצפות.

אלון אנגרט: כאן אתם רואים את העלייה של 5 מטרים.

אלון אנגרט: כיצד הטיילת בתל אביב מוצפת, כיצד כל אזור שפך הירקון, עד רחוב אבן גבירול, מוצף.

אלון אנגרט: ובנמל חיפה, כולו מתחת למים – שני בסיסי חיל הים מוצפים, תחנת הרכבת, כביש החוף, נמל הקישון.

אלון אנגרט: הכול מוצף בתרחיש הזה.

אלון אנגרט: השפעות על מערכות אקולוגיות: תהיה פגיעה רחבת היקף, אם זה בשוניות אלמוגים, ציפורים, כניסה של מינים פולשים.

אלון אנגרט: מדברים על הכחדה של הרבה מינים שייחודיים לישראל.

אלון אנגרט: שינוי טוטאלי במערכות האקולוגיות אצלנו.

אלון אנגרט: לגבי בריאות הציבור, נושא שקרוב ללב כולנו.

אלון אנגרט: עם ההתחממות, הנשאים של המחלות יגיעו אלינו יותר, אם זה יתושים, אם זה קרציות.

אלון אנגרט: יושבת כאן דר' שלומית פז, שחקרה את זה בהרחבה, שהראתה שכבר היום, כשיש גלי חום, יש לנו גלים של קדחת הנילוס המערבי.

אלון אנגרט: יהיה לנו יותר ויותר מזה.

אלון אנגרט: נוסף לכך, המשמעות של המשך שריפת דלקים באופן לא מרוסן היא המשך החמרה של זיהום האוויר.

אלון אנגרט: כבר היום יש אלפי מקרי תמותה בישראל, כתוצאה מזיהום אוויר.

אלון אנגרט: מדברים על החרפה של המגמה הזאת.

אלון אנגרט: התרחיש השני שדיברנו, הוא תרחיש של התחממות מרוסנת.

אלון אנגרט: כלומר, ישראל וכל העולם לוקחים את עצמם בידיים ומצמצמים פליטות ונערכים.

אלון אנגרט: המשמעות: התחממות פחותה בהרבה.

אלון אנגרט: השינויים בגשם יהיו קטנים.

אלון אנגרט: יהיו שינויים בתדירות, אבל כמעט לא יהיו שינויים בכמות השנתית.

אלון אנגרט: עליית המפלס תוגבל, כי לא תהיה כניסה של מדפי קרח.

אלון אנגרט: ההשפעות על המערכות האקולוגיות, ההשפעות על הבריאות יהיו מתונות בהרבה.

אלון אנגרט: כמו כן, יהיה שיפור באיכות האוויר, כתוצאה מנקיטת צעדים, ולכן פחות מקרי תמותה מזיהום אוויר.

חנוך אילטר: אני אמשיך מכאן.

חנוך אילטר: אחרי שעוברים כל הספקנים את התופעה של ההתחממות הגלובאלית, הם פתאום מיד קופצים לעמדה שאומרת, 'טוב, אין כבר מה לעשות.

חנוך אילטר: זה כבר מאוחר מדי'.

חנוך אילטר: אז בעולם הצביעו על זה באופן מאוד ברור שיש מה לעשות ואפשר למתן את התופעה ואפשר לייצב אותה מתחת לרמות שהן כבר תהפוכנה לבלתי נסבלות.

חנוך אילטר: אם כך, יש משימה מאוד מוגדרת ברמה הגלובאלית.

חנוך אילטר: יש יעד מאוד מאוד ברור.

חנוך אילטר: אנחנו רוצים שהטמפרטורות לא יעלו מעל ל-2 מעלות צלזיוס מאז המהפכה התעשייתית וידוע וברור בדיוק איך אפשר לעשות את זה.

חנוך אילטר: מדינת ישראל פולטת 73 מיליון טון וחצי פחמן לאטמוספרה מדי שנה.

חנוך אילטר: החלק המרבי מזה, כמו שאתם רואים, זה פחמן דו חמצני.

חנוך אילטר: לכן אנחנו מציעים, במסגרת הדוח, להציב את היעד שגב' ציפי איציק דיברה עליו, של 20% עד שנת 2020 ו-60% עד שנת 2050, באופן דומה למדינות אירופה.

חנוך אילטר: חייבים לגבש תוכנית לאומית הן להפחתת הפליטות והן להסתגלות, לאדפטציה, איך אנחנו הולכים להתמודד עם השינויים שבכל זאת צפויים, ואנחנו חייבים להצטרף למשמרות הפעולה הבין לאומיות.

חנוך אילטר: אנחנו לא יכולים להישאר בצד.

חנוך אילטר: אני אעבור באופן כללי, בשביל להצביע על נקודות שאפשר ליישם ואפשר להתחיל לפעול כלפיהן כיום.

חנוך אילטר: הנושא המרכזי במשק החשמל זה צמצום הצריכה, ואת זה צריך לעשות על ידי שימור אנרגיה.

חנוך אילטר: הקמת רשות לאומית עומדת בראש סדר העדיפויות ויש שורה של פעולות שאפשר לעשות בתחום הזה.

חנוך אילטר: צריך לפעול להטמעה של טכנולוגיות ואנרגיות מתחדשות, אנרגיות מעוטות פחמן וטכנולוגיות שהן יעילות אנרגטית וצריך להשקיע בתחום.

חנוך אילטר: תחום התחבורה: אנחנו יכולים לראות איך הנשואה וצריכת הדלקים גדלה באופן מאוד רציני מדי שנה ובעיקר בתחום של הרכב הפרטי ולכן המטרה היא לצמצם את צריכת הדלקים המחצביים, שהם הגורמים לפליטה של פחמן דו חמצני.

חנוך אילטר: לצורך זה צריך להתאים את מערכת המיסוי ולשכלל את אותן עלויות, גם של פחמן וגם של זיהום אוויר.

חנוך אילטר: ונושא מאוד חשוב – להקים רשות מטרופולינית לתכנון משולב של תחבורה ושימושי קרקע.

חנוך אילטר: היא למעשה תוכל לצמצם את הנסיעה ברכב פרטי בצורה מאוד משמעותית, על ידי תכנון אינטגרטיבי.

חנוך אילטר: תחבורה ציבורית ודלקים זה כמובן בא לידי ביטוי.

חנוך אילטר: אתם יכולים לראות את הפירוט בדוח שלנו.

חנוך אילטר: בתחום של משק הפסולת: אנחנו חייבים להיערך לצמצום כמות הפסולת במקור.

חנוך אילטר: זה הצעד הראשון שחייבים לעשות ולקדם קומפוסטציה, מה שיפחית את הפליטות של מיתן לאטמוספרה ואת כל הפליטות שנגרמות כתוצאה מייצור פסולת אצלנו במדינה.

חנוך אילטר: משק המים ותחום החקלאות – אין לנו ברירה, בין אם נרצה ובין אם לא נרצה, חייבים לקדם את הנושא של חיסכון ושימוש יעיל במים ושיפור כל מקורות המים המזוהמים.

חנוך אילטר: וזה עוד לפני שאנחנו עוברים לכיוון של התפלה שהיא צורכת אנרגיה בצורה מאוד רצינית.

חנוך אילטר: צריך לאמץ פרקטיקות חקלאיות שמתאימות לשינויי האקלים ולהתחממות הצפויה.

חנוך אילטר: התחום של התכנון הוא תחום מאוד מאוד חשוב.

חנוך אילטר: גם הנושא של בנייה ירוקה מהווה חלק מאוד חשוב בהפחתה של גזי חממה.

חנוך אילטר: גם השילוב של שיקולים של יעילות אנרגטית וכמויות של פליטות הפחמן בכל החלטות, הן של המדינה והן בהחלטות של מוסדות התכנון, וכמובן שמירה על שטחים שלצורך ייעור ולצורך חלחול.

חנוך אילטר: אנחנו מסיימים פה במשפט: The debate is over.

חנוך אילטר: We know the science and we see the streat.

חנוך אילטר: The time for action is now .

חנוך אילטר: לא פחות ולא יותר, ארנולד שוורצנגר, מושל קליפורניה אמר את המשפט הזה וזה בהחלט הכיוון הנכון.

חנוך אילטר: זה מה שצריך לעשות.

חנוך אילטר: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: ידידי כדור הארץ, אתם ערוכים?

גדעון ברימבג: שוב, תודה רבה, אדוני היושב ראש.

גדעון ברימבג: הנושא שאנחנו מביאים הוא בהמשך למה ששמענו עד עכשיו.

גדעון ברימבג: הקשר בין שינוי אקלים לביטחון.

גדעון ברימבג: בכנסת מדברים המון על האיום האירני, אז יש פה איום של שינוי אקלים שפשוט לא מכירים בו ועל זה אנחנו רוצים לדבר בקיצור.

גדעון ברימבג: ארגון ידידי כדור הארץ הוא ארגון ישראלי-פלשתיני-ירדני, ארגון אזורי.

גדעון ברימבג: המבט שאנחנו מסתכלים עליו הוא בהחלט מבט אזורי, איך שינוי האקלים הולך להשפיע לא רק עלינו, אבל גם על שכנינו.

גדעון ברימבג: כמובן כאשר זה משפיע על שכנינו, זה גם משפיע על ביטחון מדינת ישראל.

גדעון ברימבג: יש לנו הסכמים בין ישראל ומצרים, בין ישראל וירדן, שלפחות בין ישראל וירדן יש את העניין של להעביר מים.

גדעון ברימבג: ישראל מעבירה לירדן, ירדן מעבירה מים לירמוך, לישראל.

גדעון ברימבג: יש גם הסכמים עם הרשות הפלשתינאית, דרך אוסלו.

גדעון ברימבג: וגם כמובן עם לבנון וסוריה, עדיין אין הסכם שלום והחלוקה בנושא המים היא נושא מאוד מאוד קריטי.

גדעון ברימבג: המים באזור הם לא רק חסרים, אלא גם כל מקורות המים משותפים ולכן ההשפעה של שינוי האקלים על מקורות המים היא משותפת.

גדעון ברימבג: אני רוצה לציין דבר מאוד מאוד קריטי; למצרים, החלק של החקלאות הוא מאוד מאוד גבוה, 15% מה-GDP.

גדעון ברימבג: פחות גשם, זה אומר פחות אקלים, אי יציבות במצרים.

גדעון ברימבג: אותו דבר ברשות הפלשתינאית.

גדעון ברימבג: היום מגיע האחוז של ה-GDP של הרשות הפלשתינאית, כ-25% של התל"ג.

גדעון ברימבג: שוב, רוב החקלאות של הרשות הפלשתינאית מבוססת על גשמים, לא על האקוויפרים.

גדעון ברימבג: אם אנחנו מדברים על הסכם השלום בין ישראל וירדן, כפי שאמרתי, ישראל מחויבת להעביר 50 מיליון קוב כל שנה לירדן.

גדעון ברימבג: ישראל, עם האימפקט של שינוי האקלים, תתקשה להעביר את המים האלה.

גדעון ברימבג: כבר היום, 27 מיליון קוב שירדן אמורה להעביר לישראל מהירמוך, היא מתקשה להעביר ואנחנו כבר יודעים על תכתובת של משרד החוץ, נציבות המים, לירדנים, שיש חשש שירדן לא תוכל להעביר את המים.

אופיר פינס-פז: ירדן או אנחנו?

גדעון ברימברג: שהירדנים לא יוכלו להעביר את המים.

גדעון ברימברג: ירדן גם מחויבת להעביר 27 מיליון קוב מהירמוך לישראל.

גדעון ברימברג: היא מתקשה השנה להעביר את המים בגלל פחות גשמים.

גדעון ברימברג: אנחנו יודעים שההשפעה של שינוי האקלים היא היום.

גדעון ברימברג: אנחנו לא מדברים על משהו בעוד 50 שנה, אנחנו מרגישים את ההשפעות היום, אנחנו רואים את זה בירידה בגשמים.

גדעון ברימברג: ישראל גם התחייבה להעביר עוד 50 מיליון קוב מים לירדן ומעולם לא עמדה בהבטחה הזאת והיא תתקשה עוד יותר בעתיד לעמוד בזה.

גדעון ברימברג: בין ישראל לפלשתינאים יש התחייבות, מאוסלו, להעביר בין 70 ל-80 מיליון קוב מים נוספים.

גדעון ברימברג: מאיפה המים האלה יגיעו, כאשר יהיו פחות גשמים?

אופיר פינס-פז: מה עם התפלת מים שאנחנו עושים?

גדעון ברימברג: התפלת מים, בראש ובראשונה זה מאוד יקר.

אופיר פינס-פז: אנחנו עושים את זה, בכל מקרה.

גדעון ברימברג: כן, אבל להתפיל את המים ולהעביר את זה לפלשתינאים או לירדנים, זה יעלה הרבה יותר.

גדעון ברימברג: בואו נטפל במקור הבעיה ונילחם נגד שינויי האקלים.

גדעון ברימברג: בקיצור, גם עם לבנון וגם עם סוריה, יש הסכמים שאנחנו מתחייבים להגיע אליהם.

גדעון ברימברג: יש פה חלוקת מים.

גדעון ברימברג: כאשר יש הרבה פחות מים להתחלק.

גדעון ברימברג: ההשפעה, כפי שאמרתי, על הפלשתינאים, מאוד מאוד קשה.

גדעון ברימברג: כאשר מדובר בכ-30% מהתל"ג שנובע מחקלאות שמבוססת על גשמים.

גדעון ברימברג: זה אומר שלא תהיה פרנסה לפלשתינאים, זה אומר עוד יותר עלייה של אי יציבות ברשות.

גדעון ברימברג: אם אנחנו מסתכלים על ירדן, עמק הירדן, לצד הירדני, זה בעצם מקור הכוח של המלך.

גדעון ברימברג: הכול מבוסס על חקלאות.

גדעון ברימברג: ושוב, אי יציבות בירדן בהחלט צריכה להדאיג את ישראל.

גדעון ברימברג: אם אנחנו מדברים על אקוויפר החוף, אז כפי שאנחנו יודעים היום, המצב של אקוויפר החוף בעזה כבר מתחת לכל ביקורת.

גדעון ברימברג: עם עליית מפלס הים עוד מליחות של המים בעזה.

גדעון ברימברג: שוב, ממה בדיוק הפלשתינאים הולכים להתפרנס?

גדעון ברימברג: ישראל חייבת לדאוג מזה.

גדעון ברימברג: אם אנחנו מדברים על עליית המפלס בים התיכון, אנחנו בעצם אומרים שלום לאלכסנדריה.

גדעון ברימברג: עיר מספר שתיים במצרים הולכת להיות מתחת לקו המים.

גדעון ברימברג: מדובר על 3.8 מיליון פליטים במצרים, עם עלייה של חצי מטר.

גדעון ברימברג: עלייה של מטר, אנחנו מדברים על 6 מיליון פליטים במצרים.

גדעון ברימברג: בהחלט בעיה ודאגה למדינת ישראל, בשל חוסר יציבות גם במצרים.

אופיר פינס-פז: במטר, לפי דעתי, יהיו גם פליטים בישראל.

גדעון ברימברג: המסר פה שאולי ישראל יכולה להתמודד יותר טוב כנגד שינויי אקלים, אבל המדינות השכנות לא יוכלו להתמודד, ולכן ישראל צריכה להוביל את הקריאה גם בתוך הארץ וגם קריאה בין לאומית, בעיקר עם שותפתנו הטובה, ארצות הברית, שכרגע לא מקדמת את הנושא וישראל חייבת להפעיל את הלחצים שלה שארצות הברית גם תוביל.

גדעון ברימברג: יש פה עניין לביטחון ישראל, לביטחון של המזרח התיכון בכלל.

גדעון ברימברג: תודה רבה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: אני קודם כל רוצה לברך אותך על קיום הדיון הזה ולנצל את ההזדמנות הזאת בכדי לומר דווקא משהו ביקורתי, עלינו, על הכנסת, ואופן ההתנהלות שלנו בנושאים סביבתיים.

דב חנין: הדיון הזה הוא דיון חשוב והוא דיון ראוי והאמת היא שבהתחלה היתה מחשבה של כמה חברי הכנסת, ויושב ראש הוועדה שיושב לצדי היה אחד מהם, נדמה לי שהוא היה אפילו הראשון, שחשבו שראוי שמליאת הכנסת תעסוק במשבר האקלים ואני חושב שזו היתה הצעה מאוד נכונה.

דב חנין: נשיאות הכנסת, לצערנו, לא הסכימה לאשר את הנושא הזה והנימוק, שהוא היה הדבר המצער במיוחד, היה שממילא עוד כמה ימים, או עוד שבוע, או עוד 10 ימים, הולך להיות בכנסת יום סביבה.

דב חנין: אני חושב שזה דבר מצער, כי יום סביבה לא נועד לאפשר לנו לעשות דברים לא סביבתיים ביתר 364 הימים.

דב חנין: ראוי היה שהנושא הזה יידון גם במליאת הכנסת.

דב חנין: מכל מקום, חשוב שהדיון הזה מתנהל בוועדה הזו.

דב חנין: אנחנו עוסקים באתגר רציני ביותר.

דב חנין: במכתב שהאקדמיה האמריקאית למדעים שולחת לנשיא בוש, ביוני 2001 (עוד ביוני 2001), כאשר הוא ביקש ממנה הערכה ביקורתית על ממצאי ה-IPCC, אומרת האקדמיה האמריקאית למדעים לנשיא בוש: ההתחממות נמצאת, היא קיימת, היא דרמטית, היא מסכנת את עתיד החיים כפי שאנחנו מכירים אותם על פני האדמה, דבר ראשון.

דב חנין: ודבר שני, אנחנו, בני האדם, בפעילות שלנו, ביצירת גזי החממה שאנחנו מייצרים, אנחנו גורמים להתחממות הזאת.

דב חנין: מאז נעשתה עבודה מדעית רבה נוספת.

דב חנין: הערכת המצב הרביעית של ה-IPCC שהתפרסמה בתחילת השנה הזו מדברת על שנים מעטות של הזדמנויות, או של הזדמנות שיש לנו, בני האדם, כדי להציל את עצמנו.

דב חנין: אנחנו לא מדברים על כדור הארץ, אנחנו מדברים על בני האדם בכדור הארץ.

דב חנין: דיברה פה גב' ציפי איציק לפניי על השאלה של מקומה של ישראל, ולישראל יש בוודאי מקום בסכנה.

דב חנין: יש לנו מקום באיומים.

דב חנין: תוארו גם האיומים שיש עלינו באופן ישיר, גם האיומים האזוריים.

דב חנין: אם הזכירו פה את מצרים, אני רק רוצה להוסיף שבמצרים, חוץ מההמלחה של הדלתא של הנילוס, בגלל העלייה של פני הים, שכבר היום מורגשת, יש גם ירידה מאוד דרמטית בשפיעה של הנילוס, כתוצאה מירידת רמת המשקעים ברמת אתיופיה.

דב חנין: יש במצרים עלייה מאוד גדולה של האבק המדברי, גם זה קשור למשבר האקלים.

דב חנין: ראינו את זה, אגב, גם אצלנו באביב האחרון.

דב חנין: אנחנו רואים.

דב חנין: המשבר כבר נמצא איתנו וסביבנו והוא דרמטי ומשמעותי והוא משפיע עלינו.

דב חנין: אנחנו גם תורמים לו.

דב חנין: כמדינה תעשייתית מפותחת, אנחנו תורמים את חלקנו ליצירת המשבר הזה.

דב חנין: אבל השאלה הגדולה והחשובה, מעבר לשאלת מקומנו בבעיה, היא שאלת מקומנו בפתרון.

דב חנין: ולישראל יכול להיות מקום גדול בפתרון.

דב חנין: זה, אני חושב, צריך להיות המסר העיקרי שצריך לצאת מדיוני הוועדה היום.

דב חנין: מקום בפתרון יכול להיות לישראל כמדינה, קודם כל לא שמרנית, עם יכולות טכנולוגיות, מדינה שיש בה דווקא עומס גדול של בעיות סביבתיות, שדווקא בגלל העומס הזה יכולה להתגייס ולעשות שינוי מאוד גדול.

דב חנין: אבל הדבר הזה מחייב החלפת דיסקט בכל המערכת.

דב חנין: החל מרמת הממשלה, מראש הממשלה ומטה, עבור לרמת הכנסת, עבור לרמת הרשויות המקומיות.

דב חנין: בכל אחת ואחת מהמערכות האלה, אנחנו צריכים להבין שמשבר האקלים נמצא, הוא קיים.

דב חנין: אנחנו יכולים להתייחס אליו כאתגר ואפילו כהזדמנות לעשות שינויים, אבל זה מחייב אותנו לחשיבה מאוד יסודית.

דב חנין: אני רוצה לסיים, אדוני היושב ראש, ולומר שאני חושב שגם לוועדה שלנו יכול להיות תפקיד מרכזי בעניין הזה.

דב חנין: אחד הדברים שאנחנו יכולים לעשות זה ליצור נוהל שכל משרד ממשלתי שמגיע אלינו לדיוני הוועדה, אנחנו מראש נודיע שאנחנו מבקשים גם תשובות---

אופיר פינס-פז: שיבואו על אופניים.

דב חנין: שיבואו על אופניים, זו הצעה מרחיקת לכת.

אופיר פינס-פז: זה לא מצחיק.

דב חנין: יש בינינו יחסי עבודה מאוד פוריים בתחום הזה.

דב חנין: אני הייתי מציע שאנחנו נדרוש, מכל משרד ממשלתי שמגיע אלינו, תשובות לגבי מה המשרד הממשלתי הזה עושה בנושא של משבר אקלים.

דב חנין: יש לנו עבודה מול כל משרדי הממשלה ואני מציע שהם יבינו שהוועדה הזו לוקחת את הנושא הזה ברצינות, מעבר לזה שנעשה אחת לכמה חודשים דיון מעקב אחרי מה ממשלת ישראל בכללותה מתכוונת לעשות בנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: יש פה נציג למשרד ראש הממשלה?

אופיר פינס-פז: אין.

אופיר פינס-פז: יפה.

אופיר פינס-פז: המשרד להגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: אני מניח שמהמשרד להגנת הסביבה יושבים פה.

אופיר פינס-פז: מה דעתכם בסוגיה הזו וההשלכות הישראליות שלה?

משה גפני: למה משרד ראש הממשלה באמת לא הגיע?

אופיר פינס-פז: הוא עוסק בשינוי המשטר.

שולי נזר: אני לא אחזור על כל הדברים שנאמרו פה, כי אני בהחלט מסכימה איתם.

שולי נזר: אני אתן דגש יותר לפעילות שלנו.

אופיר פינס-פז: אני שואל עכשיו ברצינות, מבחינת המשרד להגנת הסביבה, האם השר עוסק בזה, האם המנהל הכללי עוסק בזה, האם אתם מקיימים דיונים בנושא הזה?

אופיר פינס-פז: האם מונו אנשים שצריכים להיות, במסגרת העיסוקים הרבים שלכם (אני לא אומר את זה סתם, אני יודע את זה), האם מישהו לקח את זה על עצמו?

אופיר פינס-פז: האם מישהו מונה לעסוק בזה?

אופיר פינס-פז: כל הדברים האלה.

שולי נזר: התשובה היא כן ולא.

שולי נזר: אני אחראית על הנושא הזה.

אופיר פינס-פז: שמעון פרס הוא לא השר להגנת הסביבה, לפי דעתי.

אופיר פינס-פז: הוא כבר נשיא המדינה.

שולי נזר: במשרד להגנת הסביבה עוסקים בזה שני אגפים.

שולי נזר: המדען של המשרד עוסק בזה, במיוחד בשנה האחרונה באופן אינטנסיבי, בנושא של בניית תוכנית היערכות למה שקרו קודם Adaptation – היערכות לתופעות שינויי אקלים.

שולי נזר: אני עוסקת בתחום של Mitigation, בתחום של הפחתת פליטות גזי חממה וקיוטו.

שולי נזר: זה ה'כן'.

שולי נזר: וה'לא' – אנחנו עוסקים בזה כנושא נוסף, לא קיבלנו תגבור של כוח אדם שיעסוק בזה.

שולי נזר: אנחנו עוסקים בזה כעוד נושא על כוח האדם והמשאבים הקיימים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להקשות בנימוס.

אופיר פינס-פז: האם השר להגנת הסביבה קיים דיון בנושא התחממות כדור הארץ וההשלכות על מדינת ישראל?

שולי נזר: השר - לא, אבל המנהל הכללי, כן.

שולי נזר: יש ועדת מנהלים כלליים שהוא עומד בראשותה, שעוסקת בנושא ההסתגלות והוועדה הזאת כמובן פועלת ותחזור----

אופיר פינס-פז: מי יושב בוועדה הזו?

שולי נזר: מדענים, ואני לא זוכרת את כל הפרסונות, אבל בעיקר מדענים.

אופיר פינס-פז: זו ועדה בין משרדית?

שולי נזר: כן.

אופיר פינס-פז: האם הממשלה הקימה אותה, או שזו יוזמה של המשרד?

שולי נזר: לא, לא, זו יוזמה של המשרד.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: משרד הפנים, בבקשה.

אילנה שפרן: ממינהל התכנון.

אילנה שפרן: שמאי אסיף התנצל שהוא לא יוכל להגיע, הוא היה צריך ללכת למנהל הכללי.

אילנה שפרן: אנחנו כמובן לא מקלים ראש בעניין ואנחנו חושבים שהתופעה היא חמורה וצריך להתייחס, כמו שנאמר פה, גם למה שגורם אותה וגם להשלכות שלה.

אילנה שפרן: אם מר דב חנין אמר שצריך לעשות איזה שהיא סקירה של מה כל משרד עושה, אז לקחנו אותך ברצינות עוד לפני שאמרת את זה, ועשינו איזה שהיא סקירה של מה נעשה במסגרת התכנון גם לגבי הפחתת ההשפעות וגם לגבי מניעה שלהן ואם תרצו סקירה קצרה, אני אתן.

אופיר פינס-פז: כן, כן, בבקשה.

אילנה שפרן: אני רציתי להתייחס למה שנאמר פה על ידי 'אדם, טבע ודין' לגבי ההצעה להקים רשויות חדשות ורציתי להגיד שאנחנו קצת קיימים וקצת עושים בנושא הזה ואני לא בטוחה שצריך להקים עוד משרדים ששוב יפעילו מזגנים.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא הצענו להקים עוד משרדי ממשלה, אם זה מה שאת שואלת.

אילנה שפרן: לא, הוצעו פה רשויות, אז אני רציתי לצמצם בכוח אדם ובאנרגיות שיצטרכו לצורך זה.

אילנה שפרן: אז ככה, דבר ראשון, תוכנית הדגל שלנו, של מינהל התכנון, תמ"א 35, אחד העקרונות הראשיים בה זה ארץ בת קיימא.

אילנה שפרן: מאחורי השם הגדול הזה, עומדים שני רעיונות מהותיים שקשורים למה שאנחנו עוסקים פה היום.

אילנה שפרן: דבר ראשון זה שמירת השטחים הפתוחים באמצעות הפיזור המרחבי של הבינוי מול השימור.

אילנה שפרן: הדבר השני זה פיתוח תחבורה ציבורית והסעת המונים שאנחנו מבינים את היתרון של זה.

אילנה שפרן: העקרונות האלה מבוטאים אצלנו גם בתוכניות מתאר ארציות, נושאיות, מה שאנחנו היום קוראים להן.

אילנה שפרן: ואם אנחנו נלך קודם כל להפחתה, אז יש לנו ככה: בנושא של הפחתת גזי הפליטה, יש לנו תוכניות כמו תמ"א 37, תוכנית למשק הגז, שעוסקת במעבר לדלקים יעילים יותר.

אילנה שפרן: אנחנו מעודדים, דרך התוכניות האלה, שימוש בתחנות כוח, במקום בסולר או בפחם, בגז טבעי.

אילנה שפרן: במסגרת תוכנית המתאר לתחנות כוח---

אופיר פינס-פז: זה נורא נחמד מה שאתם עושים עם הגז וזה, ויש לכם בזה איזה סוג של השפעה, אבל אני רוצה לשאול אתכם בדבר שיש לכם השפעה מכרעת, בנושא המטמנות, למשל, הטמנת אשפה, שהיא אחת הסיבות המרכזיות ליצירת גז מהסוג הזה, שפה אתם ממש מכריעים במשרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אני יודע את זה מה שנקרא מידע אישי.

אופיר פינס-פז: מה אתם עושים בעניין הזה?

אופיר פינס-פז: כי פה באמת אתם יכולים להיות גורם ממש ממש משמעותי.

אופיר פינס-פז: האם המדיניות השתנתה, האם אתם מנסים לטפל בכל נושא הטמנת אשפה ומִחזור וכל הדברים האלה?

אילנה שפרן: עקרונית, יש לנו תוכנית מתאר ארצית שמטפלת בסילוק אשפה.

אילנה שפרן: אני מתנצלת שאני אישית לא מכירה אותה לעומק, אני מכירה תוכניות אחרות, אבל אני אשמח לדווח לוועדה מה נעשה בתחום הזה.

אופיר פינס-פז: אז תבקשי בבקשה ממר שמאי אסיף שישלח לנו בעניין הזה אינפורמציה.

אילנה שפרן: אנחנו נסקור מה משרד הפנים יכול לעשות בנושא הזה.

אילנה שפרן: במסגרת תוכניות המתאר (זה כמה תוכניות מתאר לתחנות כוח ברשת החשמל) נעשו פעולות ונקבעו הוראות להקטנת פליטת תחמוצות הגופרית, על ידי קביעת הוראות והקמת סולקנים וגם נקבעו הוראות לגבי שימוש בדלק דל גופרית במקרים שאי אפשר להשתמש בגז טבעי.

אילנה שפרן: זה במסגרת הפליטות של כל מיני מזהמים בכלל, ואתם דיברתם על זיהום אוויר ועל תחלואה, אז זה גם קשור.

אילנה שפרן: אנחנו מדברים, במסגרת תוכניות מתאר ארציות גם על מעבר לייצור יעיל יותר, על ידי שימוש בייצור חשמל במחזור משולב.

אילנה שפרן: זאת אומרת, מהקיטור של התחנה מייצרים שוב חשמל בקו-גנרציה וגם בנושא האגירה שהובא, הוועדה לתשתיות לאומיות דנה היום בדיונים עקרוניים בנושא הזה.

אילנה שפרן: גם חייבים לציין שבמסגרת תוכנית המתאר לחשמל, אנחנו מדברים גם על מקורות אנרגיה חלופיים כמו אנרגיית רוח ואנרגיה סולרית.

אילנה שפרן: אנחנו עושים תוכניות שלפיהן אפשר אחר כך לבצע.

פאר ויסנר: עד היום חברת החשמל אפילו לא עשתה---

אופיר פינס-פז: מי אדוני?

אופיר פינס-פז: תציג לנו את עצמך.

אופיר פינס-פז: נעים מאוד.

אופיר פינס-פז: אז תדע לך שבניגוד לעיריית תל אביב, שם אני מניח שכולם עושים מה שהם רוצים, אצל מר רון חולדאי, עד שעוצרים אותם, פה לא מדברים בלי לקבל רשות מהיושב ראש.

משה גפני: לא הבנתי, מה הכוונה?

אופיר פינס-פז: הוא מבין.

אופיר פינס-פז: אני אאפשר לך בשמחה להתבטא.

אילנה שפרן: יש לי עוד כמה נקודות.

אופיר פינס-פז: את רוצה להתייחס לפרובוקציה של מר ניסנר?

אילנה שפרן: לא, אני רגילה.

אילנה שפרן: הוא בא גם לוועדה לשמירה על הסביבה החופית.

פאר ויסנר: שלחתי גם מאמרים.

אילנה שפרן: הוא גם יכול לשמור את זה לוועדה שלנו, ולא לבזבז את הזמן.

אופיר פינס-פז: לא, אבל יש איזה שהוא דבר שהוא נכון, שהוא גם די מתסכל, שאתה יכול לתכנן כמה שאתה רוצה ובסוף לא תמיד הדברים נעשים על פי התכנון בהרבה מאוד תחומים.

אופיר פינס-פז: ועדות מקומיות לפעמים מתעלמות מתכנון, ואז בעיות במחוזי, ואז האזרח פתאום תקוע בין שתי ועדות, אחת שאישרה לו, ואחת שלא, כי המחוזית כן עובדת תחת תכנון.

אופיר פינס-פז: סיפור מסובך מאוד.

אילנה שפרן: אני רק אציין על התחבורה הציבורית שבאמת זה אחד הנושאים הבאמת חשובים שאנחנו מקדמים בתוכניות ארציות ובתמ"א 35.

אילנה שפרן: יערות, עליית מפלס הים, אנחנו מתייחסים במסגרת הוועדה לשמירה על סביבה חופית שציינת, ויש לנו תוכניות שמתייחסות להתפלה, לשיטפונות ואגירה של מי נגר.

אילנה שפרן: תקנות.

אילנה שפרן: ואנחנו תמיד שמחים לשמוע על עוד דברים כדי שנוכל לפחות להכין את המצע התכנוני, שאם ירצו – ייקחו, ואם לא ירצו – לא ייקחו.

אסתרינה טרטמן: אמר פה חברי, חבר הכנסת חנין, שצריך לעשות החלפה של הדיסקט בראש ואני מסכימה איתו.

אסתרינה טרטמן: אני קודם כל מברכת על כינוס המפגש הזה, הישיבה הזו.

אסתרינה טרטמן: אין ספק שביחס ללפני עשר שנים להיום, יש היום הרבה יותר מודעות לדבר החשוב הזה של הגנת הסביבה.

אסתרינה טרטמן: יחד עם זה, יש עוד הרבה מה לעשות.

אסתרינה טרטמן: להערכתי, הדבר הזה צריך להתבצע בשתי רמות.

אסתרינה טרטמן: נכון שאנחנו שומעים על אנרגיות רוח, תוכניות שמתכננים, משברים אקלימיים.

אסתרינה טרטמן: מלים שנשמעות לציבור, לעמך של עם ישראל, 'נכון, צריך, הבנו, יש משהו, אבל אנחנו ממשיכים את שגרת חיינו'.

אסתרינה טרטמן: אני לא מזלזלת בכל הדברים שנאמרו ושצריכים להיעשות, כי יש חובה מהותית לעשות את זה, אבל להערכתי אנחנו צריכים להתמקד בצורה ישירה בשני רבדים.

אסתרינה טרטמן: ברובד הציבורי, בעניין של משרדי ממשלה, בעניין של חקיקה, בעניין של בניית תוכניות המשכיות.

אסתרינה טרטמן: ברובד חקיקתי, ונעשית פה עבודה על ידי חברי כנסת רבים, חקיקה בסוגיה הזאת.

אסתרינה טרטמן: אישית למשל, בנוסף לחוקים שכבר העברנו, אני סוברת שכל משרד ממשלתי חייב למנות אדם, כמו שהלכו בתהליך בנושא של מעמד האישה.

אסתרינה טרטמן: הנושא הזה לקח כמה שנים, עד שבסוף התחייב כל משרד למנות מישהו מקרב עובדיו הבכירים שאחראי לנושא של הטרדות מיניות במקומות עבודה.

אסתרינה טרטמן: להבדיל, אני חושבת שכל משרד חייב למנות מי מטעמו כדי לעשות את הדברים הקטנים, בנוסף לעשייה במאקרו.

אסתרינה טרטמן: ולמה אני מכוונת?

אסתרינה טרטמן: אני חושבת שפה, אפילו בבית הזה שאנחנו יושבים, ויסכימו איתי חבריי, חברי הכנסת, לכמויות הנייר האדירות שמתגלגלות פה.

אסתרינה טרטמן: אדירות, כמויות באמת.

אסתרינה טרטמן: צריכים לעשות שימוש כפול.

אסתרינה טרטמן: להתחיל בדברים הקטנים.

אסתרינה טרטמן: וחובתנו לשווק את הדבר הזה בשני רבדים.

אסתרינה טרטמן: ברובד הציבורי, במאקרו, בחקיקה, בעשייה הגדולה של רשויות, של משרדי הממשלה.

אסתרינה טרטמן: מאה אחוז, נמשיך ונעשה.

אסתרינה טרטמן: אבל צריכים לפנות גם שיווקית, פרסומית, לאזרח הקטן.

אסתרינה טרטמן: אני גם אזרח קטן, בין היתר.

אסתרינה טרטמן: לתת הסבר בדברים פשוטים, קטנים.

אסתרינה טרטמן: להפוך את זה לדבר מוחשי, איך כל אחת ואחד מאיתנו בבית, עושה את הדברים.

אסתרינה טרטמן: למשל, להחליף את הנורות, להטמיע את זה למודעות הציבורית.

אסתרינה טרטמן: הרי זה בסופו של דבר טוב גם לכיסו הפרטי של האזרח.

אסתרינה טרטמן: זה יותר זול.

אסתרינה טרטמן: למשל, כמעט כל בית מחזיק היום פקס?

אסתרינה טרטמן: תיקחו נייר שכבר קיבלתם עליו פקס, תהפכו אותו, תדפיסו עם אותו נייר שוב.

אסתרינה טרטמן: זה נשמע אולי קמצי, אבל חבר'ה, זה מועיל.

אסתרינה טרטמן: כן, זה נשמע כזה, אבל זה מועיל.

אסתרינה טרטמן: למשל, הנושא של פלסטיקים.

אסתרינה טרטמן: קחו שקיות פלסטיק.

אסתרינה טרטמן: יש לנו הצעת חוק שמגלגלים אותה עכשיו בגדול, של כל נושא שקיות פלסטיק במרכולים ובסופרמרקטים.

אסתרינה טרטמן: במקביל, ברגע שלאזרח הפרטי, בבית, תחלחל במודעות, החשיבות של עשייה קטנה.

אסתרינה טרטמן: .. אנחנו כולנו כולנו, כמו החומה הסינית, מלבנים קטנות נבנה את החומה, בצעדים קטנים, של כל פרט ופרט מאיתנו, בבית שלנו, הפרטי שלנו.

אסתרינה טרטמן: זה נורא חשוב לעשות את הדברים בגדול, אבל בואו נכוון לשכן, לשכנה, לילד, לחבר, לחברה, בהתנהלות שגרתית, יומיומית, בדברים פעוטים, קטנים.

אסתרינה טרטמן: הבקבוק פלסטיק, אל תשליכו.

אסתרינה טרטמן: הדברים הקטנים.

אסתרינה טרטמן: מודעות.

אסתרינה טרטמן: בואו נתחיל להשתמש בדברים, נהיה צרכנים לדברים חיוניים שבצעדים הקטנים האלה נביא את הצעד הגדול.

אסתרינה טרטמן: תודה.

אופיר פינס-פז: אורלי רונן ממרכז אשל.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

אורלי רונן: אני רוצה להמשיך מהדברים של חברת הכנסת טרטמן.

אורלי רונן: צריך לגשר בין האזרח שרוצה למחזר ורוצה לעשות, לבין הרשות שעומדת באמצע, בין הממשלה לבין האזרח וזה בדרך כלל הרשות המקומית.

אורלי רונן: כדי שהאזרח ימחזר את הנייר וימחזר את הבקבוקים, הוא צריך את פחי המחזור, ומי שעומד שם זה הרשות המקומית שלעתים מאוד מוגבלת ביכולת העשייה שלה, גם על ידי השלטון המרכזי וגם על ידי ההתנהלות בשטח.

אורלי רונן: בהקשר של ההתחממות האקלימית, אנחנו רואים בעולם שרשויות מקומיות, למשל בארצות הברית, למרות שארצות הברית לא אשררה את אמנת קיוטו, רשויות מקומיות, מהגדולות בארצות הברית, כן פעלו וייצרו תוכנית מקומית בהתאם לאמנת קיוטו ולהפחתה, כפי שגב' ציפי איציק אמרה קודם, 20-20.

אורלי רונן: 20% עד 2020.

אורלי רונן: ואפילו בישראל, פורום ה-15 מקדם היום החלטה להצטרך ל-Cities for climate protection, ובאמצעות זאת לייצר תוכנית אסטרטגית עירונית להפחתת פליטות.

אורלי רונן: אבל הרשויות המקומיות לא יוכלו לעשות את זה, בלי הגיבוי של המשרדים הממשלתיים ובלי ההכרה של המשרדים; משרד התחבורה, משרד התשתיות, משרד השיכון ומשרד הפנים, בנושא הזה, של הפחתת פליטות ברמה העירונית, ויותר חשוב מזה, היערכות למשבר האקלים, יצירת חוסן עירוני למשבר האקלים.

אורלי רונן: ראינו קודם, אין עיר בישראל שיש לה תוכנית מגירה היום למה קורה במצב של הצפות, כמו שאנחנו ראינו במצגות.

אורלי רונן: אין עיר בישראל שיש לה תוכנית למצב הדברה ברמת מזיקים, ברמת תחלואים, כמו שראינו במצגות.

אורלי רונן: אנחנו חייבים לתת את הדעת לזה שהרשויות המקומיות, הערים בישראל, חייבות להיערך ולייצר תוכניות אסטרטגיות גם לרמה של צמצום השימוש באנרגיה וכן הלאה, וגם ברמה של היערכות אמיתית לנוכח המשברים הצפויים.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת דב חנין לתרומה שלו ליום הזה, ואני חושב שזה דבר חשוב.

יעקב מרגי: אני לא אתייחס לכל הבעיות של האקלים, אני אקח פלח אחד שהוא חשוב ואני רואה שגם העליתם את זה בנייר העמדה שלכם.

יעקב מרגי: מי שמסתובב בכבישי ישראל ורואה את הצפיפות, רואה את כל המכוניות, רואה את המכוניות הריקות שנוסעות, ברובן, עם נהג אחד.

יעקב מרגי: זה אחד התורמים העיקריים לכל זיהומי האוויר ולהתחממות האטמוספרה, התחממות כדור הארץ.

יעקב מרגי: אני, בצירוף מספר חברי כנסת, הגשנו הצעת חוק להשבתת כלי הרכב ליום אחד בשבוע.

יעקב מרגי: אתם תעשו את החישוב של האחוזים---

אופיר פינס-פז: מסיבות אקולוגיות?

יעקב מרגי: מסיבות אקולוגיות.

יעקב מרגי: ולכל הציניקנים עם המנהג המגונה של הטוקבקים, וכל הציניקנים שהגיבו להצעת החוק הזו, הבטחתי להם שאני ואשתי, בנוסף ליום השבת, נשבית באמצע השבוע את הרכב שלנו.

יעקב מרגי: כל אחד ביום אחר.

יעקב מרגי: ושוב, כדי לתרום באחוזים.

יעקב מרגי: תעשו באחוזים.

יעקב מרגי: אני לא פוסל שום יוזמה.

יעקב מרגי: גם מהנייר בפקס, גם מאותו בקבוק פלסטיק.

יעקב מרגי: כל נושא יכול לתרום.

יעקב מרגי: אבל פה יש לכם אחוזים ניכרים, מסה.

יעקב מרגי: היה לנו משבר אנרגיה, משנות ה-70, פחות מהיום.

יעקב מרגי: היה חרם.

יעקב מרגי: כולנו נבהלנו ממנו ואם אני לא טועה, זה היה במשך שנה או שנתיים, ואז היתה השבתת כלי הרכב והעם חי עם זה.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את המדבקות עם יום בשבוע, בצדו של הרכב.

יעקב מרגי: הוגשה הצעת החוק, ראיתי שקמו לה הרבה מתנגדים, איזה עיתונאי טרח ובחצי חיוך.

יעקב מרגי: ..

יעקב מרגי: הרגשנו את זה אפילו בלי תמונה, ובחצי חיוך כתב.

יעקב מרגי: לא ראיתי את הארגונים שיושבים פה וחבל.

יעקב מרגי: יכולתם להרים את זה, זו פלטפורמה, אני חושב.

יעקב מרגי: כל מי שלא מבין במתמטיקה יכול לומר לכם את האחוז של יום בשבוע, השבתת כלי הרכב.

יעקב מרגי: אני חושב שזה יכול לתרום.

יעקב מרגי: קחו את זה כחומר למחשבה ובשמחה נוכל לקדם את זה.

אופיר פינס-פז: אגב, יש פה מישהו ממשרד התחבורה?

אופיר פינס-פז: אין משרד התחבורה.

אופיר פינס-פז: זה לא מפתיע שאין משרד התחבורה.

ציפי רון: אני מייצגת את ארגוני הנשים בישראל.

ציפי רון: אני קודם כל רוצה לברך על האירוע כאן.

ציפי רון: אני חושבת שהוא מכובד ומכבד ומעביר את הנושא לרמות הרבה יותר גבוהות של התייחסות ציבורית.

ציפי רון: כיושבת ראש ועדת איכות הסביבה של ארגוני הנשים, הגשנו רק לאחרונה בקשה ומסמך על הנושא של תחבורה ציבורית, למשרד התחבורה.

ציפי רון: משרד התחבורה מנסה לקדם את הנושא של תחבורה ציבורית.

ציפי רון: אני מאוד מצטערת שהם לא נמצאים כאן, אבל אנחנו לקחנו על עצמנו לפעול ולקדם את הנושא הזה כבר לפני למעלה מעשר שנים, ולצערי הרב, עדיין, למרות הנכונות ולמרות הרצון הטוב, אין תוכנית מערכתית שמקדמת את הנושא של מערכת משולבת להסעת המונים.

ציפי רון: אם אנחנו מדברים על התחממות כדור הארץ, אחד מהגורמים החשובים זו היא פליטת גזי החממה, בגלל כמובן השימוש הבלתי מבוקר בתחבורה פרטית ולצערי הרב עדיין אנחנו לא רואים ראייה מערכתית שתשלב נסיעה חינם איפה שצריך, הפחתה של השתתפות ברכב פרטי ועוד ועוד.

ציפי רון: יש כאן נושא רחב מאוד, אני לא אפרט אותו עכשיו.

ציפי רון: הייתי רוצה לראות התייחסות מערכתית.

ציפי רון: הציבור מחכה לזה, הציבור רוצה את זה.

ציפי רון: עוד נושא אחד שחשוב מאוד להתייחס אליו זה הנושא של שימוש במים אפורים.

ציפי רון: גם כאן, אנחנו לא רואים טיפול מערכתי.

ציפי רון: אותו דבר – מִחזור.

ציפי רון: הייתי רוצה לראות תוכנית מטרופולינית לטיפול במחזור, במטרופולין ירושלים, מטרופולין גוש דן ואחרים.

ציפי רון: אין תופעה כזאת היום, לצערי הרב.

ציפי רון: הנקודה האחרונה שאני רוצה להעלות אותה זה חינוך.

ציפי רון: יש היום בשלות בציבור לחינוך, יש נכונות להתקדם עם הנושא הזה.

ציפי רון: הייתי רוצה תקציבים, הייתי רוצה, עוד פעם, ראייה מערכתית בעניין הזה וקידום הנושא.

ציפי רון: תודה.

יוסי ביילין: תודה.

יוסי ביילין: קודם כל, אני רוצה לברך על היוזמה.

יוסי ביילין: יש לנו כאן בעיה מאוד גדולה.

יוסי ביילין: הבעיה היא שלמרות קרבת האיום, הוא לא נתפס עדיין באופן מוחשי.

יוסי ביילין: דיון כזה, בעיקר אם הוא פתוח לתקשורת, יכול לסייע ודברים דומים לזה יכולים לסייע, בלי שום ספק.

יוסי ביילין: עדיין הוא מאוד וירטואלי בעיני אנשים.

יוסי ביילין: רואים בזה מן מותרות כאלה, לעסוק בבעיה מהסוג הזה, ותמיד יש להם מן בעיות כאלה שוטפות שמטבע הדברים נראות לציבור הרבה יותר חמורות.

יוסי ביילין: השאלה היא איך מתייחסים לאיום וירטואלי.

יוסי ביילין: בייחוד איום וירטואלי, שהמחלוקת עליו מצטמצמת והולכת.

יוסי ביילין: כי בזמנו היו כאלה שאמרו 'אתם מגזימים מאוד', 'יש כאן מחזוריות', 'היו דברים כאלה בעבר', 'אבן גבירול עוד לא צף', 'זה עוד לא ונציה', 'חכו, חכו, חכו'.

יוסי ביילין: ואחרים אמרו, 'לא, אנחנו רואים את ה-CO2.

יוסי ביילין: אנחנו רואים מה קורה ומה קורה במקומות אחרים וזה בהחלט תהליך שהוא לא חוזר בו וזו לא מחזורי'.

יוסי ביילין: היום, לפי מיטב קריאתי, המחלוקת כמעט לא קיימת.

יוסי ביילין: יש כאן קונצנזוס שמדובר בתהליך שהוא בכיוון אחד בלבד.

יוסי ביילין: מה שאני יכול לומר זה שהפעם האחרונה שטיפלנו מערכתית באיום וירטואלי, שלשמחתנו גם נשאר וירטואלי, היה באג 2000.

יוסי ביילין: באג 2000 – היתה תחושה שהולכת להיות נפילת מחשבים בכל העולם, ב-1 בינואר 2000.

יוסי ביילין: כל העולם התחיל להיערך לזה.

יוסי ביילין: כולנו הערכנו שהסיכוי לדבר כזה הוא מאוד מאוד גדול, כי המחשב לא נערך ל-2, 0, 0, 0, ואולי זה יהיה מאה קודמת ומי יודע מה יקרה.

יוסי ביילין: בכל משרד ממשלתי הוקמה ועדה שטיפלה בנושא הזה ונערכה לרגע הזה של חצות בין 99' ל-2000.

יוסי ביילין: שר בממשלה לקח על עצמו את הריכוז של העבודה.

יוסי ביילין: לא הוקמה רשות ולא הוקם משרד.

יוסי ביילין: השר הזה עדיין מכהן כיום והוא דווקא היום המשנה לראש הממשלה.

יוסי ביילין: השר עמד מול כל המשרדים, מול כל הוועדות.

יוסי ביילין: הוא תיאם את העבודה של הממשלה.

יוסי ביילין: היתה ועדה בין משרדית.

יוסי ביילין: ואני חושב שעד היום אנחנו לא יודעים איך הבאג הזה נמנע.

יוסי ביילין: לא הלכנו לישון באותו לילה, מי שזוכר, זה התחיל בניו זילנד, רצינו לראות מה קורה שם, אם המחשבים אצלם עבדו.

יוסי ביילין: הסתבר שהיו שני מחשבים שנפלו, אגב, בניו זילנד, אבל הרוב נשאר ואחר כך הכול היה בסדר.

יוסי ביילין: אז יכול להיות שבאמת העולם נערך באופן כל כך יוצא מהכלל, כולל ישראל, שנמנע הבאג.

יוסי ביילין: ויכול להיות שזה היה סתם חשש וירטואלי שנותר וירטואלי.

יוסי ביילין: אבל זה הוכיח דבר אחד, הצלחנו ליצור מודעות של חשש מדבר, שאנשים לא כל כך הבינו ממה הם חוששים, אבל הבינו שאם זה נכון, חלילה, המון דברים יכולים ליפול ומה שהקימונו בעיקר זה מערכות גיבוי.

יוסי ביילין: למקרה שמחשבים יפלו.

יוסי ביילין: אני אומר, בואו ניקח את המודל הזה.

יוסי ביילין: אולי הוא מודל לא כל כך רע.

יוסי ביילין: פשוט נחזור עליו.

יוסי ביילין: לא נמציא את הגלגל, ולפחות במערכת הממשלתית אפשר לחזור על המודל הזה, אולי עם אותו אדם.

יוסי ביילין: אין לו משרד שעומד לרשותו, אבל הוא בהחלט יכול לקחת את הדבר הזה על עצמו.

אופיר פינס-פז: אני מוכן לעסוק בזה, רק בתנאי שאתה תהיה זה שתציע לו לעסוק בזה.

אופיר פינס-פז: אני לא מעיז.

אופיר פינס-פז: בניגוד לחשש שהיה אז, שאנחנו לא יודעים אם הוא היה חשש וירטואלי, או שבאמת הטיפול המונע עשה את שלו.

אופיר פינס-פז: אני חושב שכולם מרגישים שהחשש שלנו במקרה הנוכחי הוא לגמרי לא פשוט.

אופיר פינס-פז: אני חושב שכולנו מרגישים בהתחממות של כדור הארץ, כולנו מרגישים בשינויי מזג האוויר, כולנו חשים את התופעות ממש על בשרנו ונדמה לי שהחשש הזה הוא לא ממש תיאורטי.

אופיר פינס-פז: הייתי אומר שהוא די מוחשי ודי מורגש וגם מתקדם בקצב די מפחיד.

אופיר פינס-פז: גם לפי ההערכות והציפיות המדעיות וגם לפי התחושות הלא מדעיות, אלא האנושיות של כל אחד.

יוסי ביילין: הוא עדיין תיאורטי.

יוסי ביילין: עדיין אנשים אומרים 'נו'.

אופיר פינס-פז: זה נכון שבישראל יש כל כך הרבה בעיות, אבל עדיין אני חושב שזה מעבר לדיון תיאורטי.

דב חנין: אדוני יושב ראש הוועדה, אני חושב שההערה שלך באמת מסמנת איפה אנחנו נמצאים בבעיה.

דב חנין: ראש ממשלת בריטניה הקודם, מר טוני בלייר, שעוד מעט מגיע אלינו כשליח מיוחד, אמר לפני שלושה חודשים שמשבר האקלים יהיה הנושא שישלוט בסדר היום העולמי בעשרות השנים שלפנינו.

דב חנין: ואצלנו, אתה צודק בהערכה שלך במאה אחוז, עדיין עיסוק בנושא הזה נתפס על ידי מקבלי ההחלטות כעיסוק במשהו שהוא לא באמת במרכז סדר היום.

דב חנין: זו הבעיה שלנו.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: יש לומר שהעובדה שמר אל גור, במקום שהוא היה, החליט לא לעשות לביתו, אלא ללכת לעסוק בנושאים האלה, כאדם שבעצם על פי השיטה הקודמת שלנו, הבחירה הישירה, היה נבחר לנשיא ארצות הברית.

אופיר פינס-פז: זה מי שרוצה בית משפט שפוליטיקאים ממנים אותו, אז זה מה שהוא יקבל.

יעקב מרגי: באותו עניין, בקצת הומור, אנחנו עוסקים במִחזוּר.

יעקב מרגי: הזכרת את אל גור והוא הזכיר את טוני בלייר והמנהיגים שלנו, זו דוגמה טובה למחזור גם כן.

אופיר פינס-פז: האמת שהיה אמור להיות פה מר בני בגין, אבל הוא לא נמצא איתנו.

אופיר פינס-פז: מר פאר ויסנר, סגן ראש עיריית תל אביב-יפו.

פאר ויסנר: ללא סמכויות.

אופיר פינס-פז: למה אתה צריך להוסיף?

אופיר פינס-פז: לא רציתי להגיד את זה.

אופיר פינס-פז: אנחנו גם מקווים שסמכויותיך יוחזרו לך.

פאר ויסנר: אני דווקא רוצה לדבר על המלה 'שדולה'.

פאר ויסנר: אנחנו נמצאים כאן, מצד אחד יש את הארגונים הירוקים, מצד אחד יש את חברי הכנסת המכובדים ואת הוועדות, ואני מצפה שחברי הכנסת והוועדות, כולל השר להגנת הסביבה, ישמשו בראש ובראשונה דוגמה לציבור.

פאר ויסנר: מדובר על רכבים.

פאר ויסנר: בכל העולם כולם עוברים לרכבים ידידותיים לסביבה, רכבים היברידיים.

פאר ויסנר: אצלנו, השר להגנת הסביבה נוסע עם וולוו גדול וחזק.

פאר ויסנר: לפני שלושה-ארבעה חודשים, ישבתי עם סגן חשב האוצר, והוא אמר לי 'זה כבר אבוד.

פאר ויסנר: אין מה לעשות בנושא'.

פאר ויסנר: כל משרדי הממשלה, לשמש דוגמה לעם היושב בציון, היו צריכים לנסוע על רכבים היברידיים.

פאר ויסנר: השרים, חברי הכנסת, זו דוגמה מספר אחת.

פאר ויסנר: בכנסת ישראל ממשיכים, כמובן, עם כוסות פלסטיק, בקבוקי פלסטיק.

פאר ויסנר: היה אפשר לשנות את החשיבה, את התפיסה.

פאר ויסנר: זה ממש מתחיל מהבית, כמו שאת אמרת, ואמרת נכון.

פאר ויסנר: ולהתחיל בקטן, אז זה לתת הרבה הרבה יותר תקציבים, לאותו משרד להגנת הסביבה, שיושב איתי השר, ואומר לי 'מר ויסנר, תעזור לי להשיג תקציבים'.

פאר ויסנר: אמרתי לו 'תקשיב, אני לא יושב בממשלה, אבל אם אתה מרגיש שהממשלה הזו לא נותנת תקציב למשרד להגנת הסביבה, אולי תתפטר מאותה ממשלה'.

פאר ויסנר: לפחות לפי תפיסת העולם של הירוקים, שאני היושב ראש של מפלגת הירוקים (מעבר לתפקיד שלי), אני חושב שהמשרד להגנת הסביבה צריך לשבת מתחת למשרד ראש הממשלה.

פאר ויסנר: למעשה, כל דבר ודבר היום בישראל ובעולם, אני חושב ובסוף זה יקרה, כי כל דבר, מי שמסתכל על הנושא הסביבתי רק בפריזמה הירוקה, צריך לפתוח טיפה את הקופסה ולראות את הדברים אחרת.

פאר ויסנר: היום מדובר בישראל על 15,000 איש שמתים כתוצאה מסרטן.

פאר ויסנר: כל התוצאות האלה, כל מה שקורה בעולם, זה הכול כתוצאה מסביבה חולה.

פאר ויסנר: הסביבה בישראל היא סביבה חולה ומה שקרה כרגע, בגל הצונמי הענק הזה, שהמודעות לנושא הסביבה עלה, זה עלה בעקבות ההתחממות וטוב שכך, ואני מקווה שמדינת ישראל תפתח, באמת תפתח את השערים ותתחיל להבין.

פאר ויסנר: הדבר היחיד שישראל היום יכולה להוביל, כחזון, לא חזון אחרית הימים, חזון שכל ישראלי שקם בבוקר ואומר 'למה אנחנו קמים?

פאר ויסנר: ' ישראל צריכה להוביל בנושא סביבה.

פאר ויסנר: כל אנשי ההיי טק, כל האנשים שיכולים לפתח אלטרנטיבות.

פאר ויסנר: לצערי, לפני שנתיים רצינו לעשות אנרגיה סולרית מעל בניין העירייה.

פאר ויסנר: רוב החברות הגדולות, סולל וחברות אחרות, כמעט עזבו את מדינת ישראל.

פאר ויסנר: הם משקיעים את עצמם בספרד, במקומות אחרים, רק לא בישראל, וחבל שכך.

פאר ויסנר: דיברת על סולקנים, באזור חדרה ממשיכים לא לשים סולקנים.

פאר ויסנר: חברת החשמל היא חברה שכל הזמן ממשיכה לזהם את מדינת ישראל ולהמשיך ולחמם את הכדור.

פאר ויסנר: אנחנו מדינה שיש בה 285 ימים בשנה שמש.

פאר ויסנר: יש לנו אנרגיה.

פאר ויסנר: דרך אגב, יש דודי שמש כאן, מעל הראשים, כמעט בכל בית בישראל.

פאר ויסנר: יש כאן את החזון שבן גוריון התחיל איתו ב-1954.

פאר ויסנר: הוא בא ואמר 'דודי שמש'.

פאר ויסנר: רבותיי, זה קרה כאן בישראל.

פאר ויסנר: היום אנחנו רק צריכים טיפה לשנות.

פאר ויסנר: קצת לחשוב כמו בן גוריון ואפשר לעשות את זה אחרת.

פאר ויסנר: תודה.

אבנר פורשפן: אני מקבל לחלוטין את כל המצגות, כל מה שהציגו כאן לגבי התחזיות לעתיד.

אבנר פורשפן: באמת שינויים אולי קלים, אבל בגדול, אין ספק שאנחנו עוברים תהליך של שינוי אקלימי וקיימת התחממות גלובאלית.

אבנר פורשפן: אני רוצה, בהיבט הזה, להדגיש שתי נקודות.

אבנר פורשפן: האחת, למרות שאין חולק על כך שקיימת מגמת התחממות, לא כדאי להשתמש באירועים קיצוניים כאלה ואחרים כאיזה שהוא מדד, או כאיזה שהיא הוכחה לקיומו של שינוי אקלימי.

אבנר פורשפן: אירוע בודד, קיצוני וחריף ככל שיהיה, לא יכול לשמש הוכחה לשינוי אקלימי או להתחממות גלובאלית.

אבנר פורשפן: ורק להזכיר לכולם, שהטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בישראל, נמדדה בשנת 42', והנמוכה ביותר בשנת 50'.

אבנר פורשפן: מהצד השני, אין בכך שהיו אירועים קיצוניים יותר בעבר, כדי לבטל את העניין של ההתחממות הגלובאלית.

אבנר פורשפן: מה שאני מנסה לומר זה שלא להשתמש בטיעונים האלה, כיוון שהם יכולים לחזור כבומרנג לאותם טוענים ואני לא רואה את זה ככה.

אבנר פורשפן: אני בפירוש חושב שיש התחממות גלובאלית.

אבנר פורשפן: אנחנו רואים בפירוש עלייה בטמפרטורה הממוצעת מתחילת-אמצע שנות התשעים ועד עכשיו, והמגמה די ברורה, הגם שהתמתנה מעט בשלוש השנים האחרונות, ביחס לשנים 98'-2002, אבל בכל זאת, באופן ממוצע רואים בהחלט מגמה כזאת, והתחזיות, כמו שהציגו פה, של ה-IPCC, בהחלט מדברות על עלייה בטמפרטורה.

אבנר פורשפן: הנקודה השנייה.

אבנר פורשפן: כשאנחנו מדברים על היערכות, אז היערכות כמו שנאמרת פה, על ידי כל המשרדים, היא מאוד מאוד חשובה, אבל יש גם היערכות בנושא של המחקר האקלימי והנושא של הניטור האקלימי גם בשנים הבאות.

אבנר פורשפן: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל אנחנו התקבלנו בסוף החודש שעבר כחברים ב-ECMWF, המכון לתחזית לטווח בינוני באירופה, שזה המכון הטוב ביותר בעולם לעניין הזה.

אבנר פורשפן: דרך המכון הזה אפשר לקבל תחזיות לטווח קצר ובינוני ברמה גבוהה ביותר, לשפר את איכות התחזיות וכתוצאה מזאת, לשפר את ההיערכות שלנו.

אבנר פורשפן: אם אנחנו מדברים על עלייה בשכיחות של אירועים קיצוניים, היכולת לחזות את האירועים האלה בדיוק גבוה יותר בטווח זמן ארוך יותר, וגם תחזיות עונתיות, למשל למשק המים, יש להם משמעות מאוד מאוד גדולה.

אבנר פורשפן: הבעיה קיימת בעובדה שמעבר להיבט הפוליטי (אנחנו התקבלנו בסיוע של משרד החוץ), יש לזה משמעות כספית מאוד כבדה.

אבנר פורשפן: מדובר על תקציב של 2.5 מיליון שקלים מדי שנה, בחמש השנים הבאות, ולדבר הזה יש חשיבות גדולה מאוד, גם לשירות המטאורולוגי, אבל גם לכל משרדי הממשלה וגם לחוקרים כמו דר' פז ופרופ' אלפרט ואחרים, שיוכלו אחר כך להשתמש בנתונים שמתקבלים מאותו מכון, לצורך קידום המחקר האקלימי בישראל.

אבנר פורשפן: זה יקדם את זה משמעותית.

אבנר פורשפן: אני מבקש את סיוע הוועדה בהעברת הנושא לוועדה לכלכלה, כיוון שאנחנו לא נוכל לעמוד בעלות הזאת, מתקציב משרד התחבורה, מתקציב השירות המטאורולוגי, ודרושה פה התערבות של המדינה.

גולן סטרול: שלום לכולם.

גולן סטרול: אני יושב ראש הוועדה לאיכות הסביבה של מפלגת העבודה.

גולן סטרול: לפני שנה התחלנו להריץ פעילות בנושא ולדחוף את העניין של פיתוח בר קיימא כחלק מקווי היסוד של מפלגת העבודה, למרות שזה קצת נוגד את האתוס של מפלגת העבודה, או של הרעיון של בנייה ופיתוח.

גולן סטרול: לעניין, אני רוצה לגעת בשתי נקודות מרכזיות שחשוב לצאת בקריאה.

גולן סטרול: אחד זה למשרדי הממשלה.

גולן סטרול: אני לא יודע למה כל כך קשה להקים ועדה בין משרדית שתבחן את הנושא הזה.

גולן סטרול: כל משרד בפני עצמו, ששרים יקומו ויבנו לעצמם מערכת שתשמש כיועצת לצורך העניין הזה של איכות הסביבה.

גולן סטרול: בדברים פעוטים, לא צריך תקציבים מיוחדים.

גולן סטרול: צריך יותר יוזמה ורצון של אותו שר לנסות לקדם את העניין הזה, בין אם בדברים פשוטים כמו נושא המִחזור שזו פעולה פשוטה.

גולן סטרול: לצורך העניין, לדוגמה, יש לנו בית דפוס בבית המפלגה, אז טלפון אחד לחברת אמניר 'חבר'ה, מה היכולת שלנו להתקשר איתכם?' ומאותו יום אנחנו מפנים את כל הנייר הגרוס לאותה חברה מסוימת ואנחנו בוחרים כל פעם אופציות למחזור ולקדם את הנושא הזה, שהוא פרי יוזמה שלא מצריכה תקציבים מיוחדים.

גולן סטרול: אם יעשו את זה כל משרדי הממשלה, וגם יעברו לרכבים היברידיים ויראו שזה לא מצריך תקציבים מיוחדים או להפוך עולמות, אפשר להתחיל מזה וכל משרד יש לו את הנפח המשמעותי לדחוף את העניין הזה של המודעות, אם זה משרד החינוך, התשתיות, וכל אחד שיכול, בצורה כזו או אחרת, ולו בקטנה ביותר, לעשות איזה שהיא מגמה של שינוי לטובת העניין הזה.

גולן סטרול: אז באמת לצאת מפה בקריאה לשרים למנות בכל משרד נציג שיבחן את הנושא.

גולן סטרול: אני לא אומר שמשרד התשתיות עכשיו יעשה מהפך שלם ויעודד רק אנרגיה סולרית, כי זה לא יתקיים.

גולן סטרול: דבר אחד קטן אחרון, זה העניין הזה לאור המצב של השתלטות הפשע על נושא מחזור הבקבוקים.

גולן סטרול: אולי צריך לבחון את העניין הזה מחדש ולא לתת לראשי הפשע לעשות בנושא הזה כבשלהם.

גולן סטרול: הרעיון הוא טוב והכרחי, אבל צריך לעודד את הציבור לעשות את זה, מתוך רצון טוב, מתוך הבנה למצוקה ולבעיה של הנושא הזה ולא לקחת מהציבור כסף ובעצם בשורה התחתונה לתת אותו לראשי הפשע ולתת להם פוש לקדם את המלחמות שלהם על חשבון האזרח הקטן והבריאות של האזרח הקטן.

גולן סטרול: על אף שבסך הכול זה גם צעד שבריא---

אופיר פינס-פז: אנחנו לא נעביר את כתובתך האישית למשפחת אלפרון.

אופיר פינס-פז: רצוי שלא, אבל העניין הזה מטופל בוועדת הכלכלה והכוונה היא שמי שיעסוק באיסוף של הבקבוקים, זה לא ייעשה בדרך הנוכחית, אלא תאגידים יצטרכו להיות אחראים גם על האיסוף ואנחנו מקווים שבדרך הזאת נפסיק לממן, באמצעות החוק הזה, את ארגוני הפשיעה.

דוד אזולאי: אני רוצה קודם כל להודות ליוזמים של היום הזה והדיון הזה, אבל מה שאני רוצה להגיד זה בעצם שאין חדש תחת השמש.

דוד אזולאי: השבוע, בפרשת השבוע, פרשת מסעי, קראנו, בין היתר, על הנושא של איכות הסביבה, ולכן מה שאני הייתי מציע אולי דווקא בגלל זה שנקבע את התאריך הזה כתאריך קבוע, כי זה תמיד פחות או יותר נופל באותו שבוע, פרשת מסעי, ושם כבר מדובר על כל הנושא של איכות סביבה.

דוד אזולאי: כך שאין חדש תחת השמש.

דוד אזולאי: אבל בכל זאת, איפה הבעיה שלנו?

דוד אזולאי: אני חושב שהבעיה שלנו מתחילה במודעות.

דוד אזולאי: אם אני לוקח גם את ארגוני הירוקים שמפיצים בינינו את העלון הזה, שהוא נראה שהשקיעו בו מחשבה.

דוד אזולאי: זה הכנסת, אני חוזר בי, אבל גם השקיעו בו מחשבה והוא חשוב, ואני מניח שהארגונים השונים היו בוודאי מעורבים בצורה כזו או אחרת.

דוד אזולאי: אני מסתכל מה הם הנושאים, איך לפתור את הבעיה, איך לטפל בבעיה, ואחד הנושאים הוא חינוך והוא בסוף.

דוד אזולאי: אני חושב, דווקא, לו היו שואלים אותי, שאני הייתי מתחיל בזה קודם כל.

דוד אזולאי: הסעיף הראשון זה נושא החינוך.

דוד אזולאי: אם אנחנו מדברים על מודעות, המודעות מתחילה קודם כל בבתי הספר, אצל הילדים שלנו.

דוד אזולאי: הם המפיצים הטובים ביותר לכל דבר שאנחנו רוצים.

דוד אזולאי: אנחנו באים כאן ומעלים כל מיני הצעות, לגבי תגבור של המשרד להגנת הסביבה ונושא התחבורה הציבורית, וזה פשוט לבוא היום, מי שנוסע ברכב פרטי, רואה, ועושה את החשבון, פשוט לא כדאי לו לנסוע בתחבורה ציבורית.

דוד אזולאי: כלכלית, עדיף לנסוע ברכב פרטי.

דוד אזולאי: זה לא משתלם.

דוד אזולאי: יותר טוב לנסוע ברכב פרטי, מאשר לנסוע בתחבורה ציבורית.

אופיר פינס-פז: חוץ מהרכבת.

דוד אזולאי: לא, יש לי חדשות בשבילך.

דוד אזולאי: היום לא כדאי למשפחה לנסוע ברכבת.

דוד אזולאי: יותר משתלם לנסוע ברכב פרטי.

דוד אזולאי: הבן שלי היה צריך לבוא לבקר אותי מאשדוד לעכו.

דוד אזולאי: אמרתי לו 'למה אתה לא בא ברכבת?

דוד אזולאי: ' הוא אומר לי, 'אבא, בוא, אני אעשה לך את החשבון'.

דוד אזולאי: ישבנו ועשינו חשבון.

דוד אזולאי: אני מודיע לך שכדאי לו לקחת רכב פרטי מאשר לבוא ברכבת.

דוד אזולאי: לכן, אם אנחנו רוצים באמת לפתור את הבעיה, וזה מתחיל כל אחד במשרד הקטן שלו, אני חושב שהדבר החשוב ביותר זה להתחיל במערכת החינוך, אצל התלמידים.

דוד אזולאי: משם להוציא ולהפיץ את המודעות לכלל האזרחים במדינה.

ניר גבאי: אני מהחברה להגנת הטבע ואני מברך על הדיון ואני חושב שבאמת דוברו הסיבות למה מדינת ישראל צריכה לעסוק בזה וצריכה להיכנס לעיסוק הזה של התחממות כדור הארץ והחברה להגנת הטבע פועלת בזה, הן בתחום החינוך, הן בעידוד תחבורה ציבורית וגם בנושא התכנון.

ניר גבאי: אבל צריך גם להיערך לתרחיש אחר ונאמר פה, בשוליים, שבעצם ההשפעה של מדינת ישראל היא השפעה קטנה על התהליך הכולל, ולכן אנחנו צריכים להיערך למצב שבו התרחיש יהיה לא התרחיש האופטימי, וחשוב לפעול, ואני רוצה לכוון לנקודה שגם לא לפעול בצורה לא מבוקרת ובצורה של פאניקה.

ניר גבאי: אני אתן שתי דוגמאות.

ניר גבאי: אחת, אנחנו מדברים כל הזמן על הנושא של אנרגיה.

ניר גבאי: בעיקר האנרגיות החלופיות, האנרגיות האלטרנטיביות.

ניר גבאי: צריך לעשות את זה בצורה מסודרת, לא לעשות את זה בצורה פרועה.

ניר גבאי: אני מדבר בעיקר על הנושא של אנרגיה סולרית.

ניר גבאי: לפני שאנחנו עושים את זה בצורה נרחבת, על שטחים אדירים, על חשבון השטחים הפתוחים, יש את כל הנושא של שימור אנרגיה.

ניר גבאי: דובר פה על אנרגיה בבתים ואנרגיה סולרית שבבתים.

ניר גבאי: לפני שאנחנו עושים את זה בצורה לא מבוקרת - זה אומר, לא כל מה שמתאים לעולם, בהכרח מתאים לנו.

ניר גבאי: גם כשאני מדבר על החופים, שוב פעם, החברה להגנת הטבע כבר ב-2004 פרסמה דוח על ההשלכות של עליית המפלס, ושוב פעם, צריך לעשות את זה, אבל צריכים לעשות את זה בצורה מבוקרת, כי ההשלכות הסביבתיות של הגנה מיותרת, עלולות להיות קשות.

ניר גבאי: נקודה אחרונה.

ניר גבאי: הנושא המרכזי, מבחינתנו, של ההשלכות, שאנחנו הולכים להיכנס אליו בשנים הבאות, זה הנושא של המים.

ניר גבאי: ההשלכות צוינו פה, וזה, להערכתנו, הנושא המרכזי שצריך להתמקד בו.

ניר גבאי: תודה.

סטלה אבידן: האמת שהפורום שלנו מאמין שיש דברים שניתנים לעשות היום, בלי דיבור בפילוסופיה וועדות בין משרדיות וכולי.

סטלה אבידן: רק עם התייעלות ורצון טוב של המשאבים הקיימים.

סטלה אבידן: אם אנחנו מסתכלים, למשל, על מה שקורה במשרד הפנים.

סטלה אבידן: הגב' אמרה שהם מכינים תמ"א 35, בר קיימא.

סטלה אבידן: מצד שני, במחוז תל אביב מכינים לנו תמ"ם 5, שהוא רחוק מאוד מלהיות בר קיימא בנושא תחבורתי.

סטלה אבידן: כשעושים לנו אוטוסטרדות בתוך העיר, מעודדים את הרכב הפרטי ובכלל לא תחבורה ציבורית.

סטלה אבידן: אם אנחנו מסתכלים על משרד התחבורה, שלא נוכח כרגע פה.

סטלה אבידן: מצד אחד, משרד התחבורה טוען שבאזורים מעוטי תחבורה ציבורית, צריכים לשים תקן אחד של 250 מטר לחנייה, אבל האחראית למחוז, עם ראשי הערים, עושים קליקה ועושים להרבה פחות, עם טענה שבעתיד כל החניות התת-קרקעיות יהפכו למחסנים.

סטלה אבידן: אנחנו נהיה מדינת עם שיא בעולם במחסנים תת קרקעיים בעתיד.

סטלה אבידן: זאת אומרת, יש תקנונים, הן במשרד הפנים והן במשרד התחבורה, שהיום יכולים לעשות שינויים שמשפיעים על מחר בבוקר.

סטלה אבידן: לגבי הנושא של רשות המטרופולינית שהזכירה גם נציגת טבע ודין קודם.

סטלה אבידן: כן, יש צורך.

סטלה אבידן: מכיוון שכל הפרויקטים של מערכות הסעות המוניות, כמו הרכבת הקלה, או כמו הרה-ארגון של התחבורה הציבורית, במשך 5, 6, 7 שנים משרד התחבורה משלם על מתכננים ושום דבר לא מתקדם, בגלל הבעייתיות הביורוקרטית של ראשי הערים, של מחוזי, של הארצי, של בין משרדי.

סטלה אבידן: ולכן בגלל אותה צפיפות שקיימת במרכז הארץ, שזו רוב הבעיה התחבורתית, שגבעתיים נכנסת לתל אביב ותל אביב נכנס לחולון וכולי וכולי, דרושה רשות מטרופולינית שתקבל סמכויות ותוכל לקדם את התוכניות האלה.

אברהם ארביב: קודם כל, אני מברך על הדיון הזה.

אברהם ארביב: כל דיון שמעלה את המודעות של הציבור, כי הבעיה העיקרית, כפי שנאמר על ידי כמה אנשים, זה המודעות של הציבור.

אופיר פינס-פז: בוא נדבר ת'כלס.

אופיר פינס-פז: אנחנו בסוף הדיון.

אופיר פינס-פז: אתם עושים משהו בעניין האנרגיה הסולרית?

אברהם ארביב: רציתי פה לציין שלושה נושאים.

אברהם ארביב: אין שום דבר שלא יודעים.

אברהם ארביב: אם הם לא זזים, זה בגלל בעיות ביורוקרטיות, ואם הכנסת תוכל לעזור, בבקשה.

אופיר פינס-פז: נשתדל.

אברהם ארביב: הנושא הראשון הוא הנושא של תחנת כוח סולרית.

אברהם ארביב: אנחנו מכינים את הנושא הזה כבר הרבה שנים.

אברהם ארביב: יש סוגיה משפטית, התדיינות משפטית, בין המשרד לבין מינהל מקרקעי ישראל שבינתיים לא ניתנת לפתרון, ואם מישהו יעשה משהו בנושא הזה.

אברהם ארביב: .. כי הכול מוכן.

אברהם ארביב: דבר שני, הכנו תקן לציון אנרגטי של בניינים, שהוא בינתיים תקן וולונטרי, כי לא הצלחנו לעשות אותו לתקן חובה.

אברהם ארביב: הוא יכול לחסוך---

אופיר פינס-פז: למה לא הצלחתם לעשות תקן חובה?

אברהם ארביב: כי יש התנגדות בוועדות התקינה.

אברהם ארביב: ועדות התקינה מייצגות גורמים בעלי עניין.

אופיר פינס-פז: למה אתם לא מעבירים את זה למשרד הפנים, לאשר אותו במועצה הארצית?

אילנה שפרן: אני לא יודעת אם אתה מדבר על אותו דבר, אבל נעשים עכשיו תקנים לסוגי מבנים שקובע את---

אופיר פינס-פז: אתה יכול להעביר את זה למועצה הארצית, ובזה ייגמר העניין.

אברהם ארביב: ודבר שלישי, יש תוכנית שמשותפים בה 4 משרדים, לייעול השימוש באנרגיה בתחבורה, שחלקים ממנה רק כרגע מיושמים.

אברהם ארביב: החלק של ייקור שווי השימוש הוא חלק ממנו, ואני ראיתי כל מיני נימוקים בעד ונגד ייקור שווי השימוש, חוץ מהנימוק הסביבתי.

אברהם ארביב: כאשר יש תמריץ, אפילו משרדי הממשלה שמשלמים חלק מהמשכורת לעובדים, רק בשביל שייקנו רכב וייסעו איתו, ולא ייסעו בתחבורה הציבורית וגם מספקים לו חנייה.

אברהם ארביב: יש הרבה תמריצים נגד ואת התמריצים האלה חייבים להסיר.

נגה לב-ציון: הקואליציה לקיימוּת זה מספר ארגוני סביבה שהתאחדו בנושא של אסטרטגיה לפיתוח בר קיימא, ובנושא הזה אנחנו גם עוקבים בנושא של תקציב המדינה ואני חושבת שכאן זה התפקיד של הכנסת בהסתכלות פנימה, איך תקציב המדינה מסתכל ואיך הוא מטפל בנושא של התחממות כדור הארץ.

נגה לב-ציון: זו לא סביבה, יותר התחממות כדור הארץ.

נגה לב-ציון: זה הנושא של האסטרטגיה לפיתוח בר קיימא, שכולל את זה.

נגה לב-ציון: משרד התשתיות, כשכמעט ואין תקציבים לייעול שימוש באנרגיה, מעט מאוד תקציבים לאנרגיות חלופיות.

נגה לב-ציון: עכשיו אתם מתחילים אנרגיות חלופיות, עכשיו מתחילים דיוני התקציב, שתהיה עוד עין.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: הצעה יפה וחשובה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לסכם את הדיון, ברשותכם.

אופיר פינס-פז: אני שוב רוצה להודות לחבר הכנסת דב חנין, על היום הזה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נמשיך אותו כמובן באודיטוריום ובמליאה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר כך: קודם כל, העובדה שמשרד ראש הממשלה ומשרד האוצר לא היו בדיון הזה מראים בדיוק איפה הנושא הזה נמצא על סדר היום של הממשלה וזו חרפה, וזה חוסר אחריות.

אופיר פינס-פז: שתיים, תפסיקו להיות כל כך הרבה קואליציות.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה עכשיו ברצינות.

אופיר פינס-פז: הגישה שלכם היא יותר מדי ידידותית לממשלה, במקום להיות ידידותית לסביבה.

אופיר פינס-פז: אם הסביבה חולה בישראל, ואני נוטה לחשוב כך, וישראל גם מדינה קטנה וצפופה ומודרנית במובן הטוב וגם במובן הרע של המלה וכל מה שאנחנו מבינים, כל ההשלכות של הדבר הזה על איכות הסביבה, תפסיקו להיות כל כך נחמדים.

אופיר פינס-פז: באמת.

אופיר פינס-פז: תהיו קצת פנתרים שחורים.

אופיר פינס-פז: אני אומר בכל הרצינות.

אופיר פינס-פז: בנושאים הסביבתיים, אתם לא שולפים ציפורניים.

אופיר פינס-פז: פה יש מלחמה על הקיום.

אופיר פינס-פז: לכן אמרתי לכם שאני פחות מתון מחבר הכנסת דב חנין.

אופיר פינס-פז: זה נכון.

אופיר פינס-פז: יש כאן מלחמה על הקיום, כך אני רואה את זה.

אופיר פינס-פז: לא פחות מזה.

אופיר פינס-פז: אנשים מתים יום יום, שעה שעה, על הדברים האלה.

אופיר פינס-פז: בישראל, לא באנטארקטיקה.

אופיר פינס-פז: בישראל.

אופיר פינס-פז: אז צריך לעבוד בצורה הרבה יותר אגרסיבית והרבה יותר קשה.

אופיר פינס-פז: באשר להמלצות הספציפיות שאני דליתי כאן מהדיון במסגרת הדברים שעלו.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהקריאה צריכה להיות לראש הממשלה בכבודו ובעצמו לעסוק קצת פחות בשרידות ובהישרדות אישית, ויותר בפעולות שיעסקו בהישרדותה של הסביבה במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: לכן אני חושב שראש הממשלה בכבודו ובעצמו צריך לעמוד בראשות הוועדה הבין משרדית.

אופיר פינס-פז: אם אל גור יכול להתמסר לנושא הזה, אז גם אהוד אולמרט יכול להתמסר לנושא.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, אם ראש ממשלה בישראל יעשה מעשה בתחום הזה ויקים ועדת שרים, לא מנהלים כלליים ולא מנהלי אגפים, אלא ועדת שרים בראשותו, אני חושב שכל הנושא הזה יקבל תפנית גדולה מאוד בהתייחסות של ממשלת ישראל.

אופיר פינס-פז: דבר נוסף, אני בהחלט סבור שיש מקום שבכל משרד ממשלתי ייקבע ממונה שיעסוק בתחום התחממות כדור הארץ וההשלכות על מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת דב חנין, משום שאני משוכנע שהמכתב שיפה תכין לי ואני אוציא אותו לראש הממשלה ולשרי הממשלה יתויק, אני מציע לך, בוא נעשה הצעת חוק, חד וחלק.

אופיר פינס-פז: מי שירצה מחברי הוועדה, חבר הכנסת אזולאי, יצטרף, פשוט הצעת חוק.

אופיר פינס-פז: לא נמתין.

אופיר פינס-פז: נעשה הצעת חוק שבכל משרד ממשלתי חייב להיות ממונה על התחום הזה, כולל בכנסת.

אופיר פינס-פז: בהצעת החוק אני מציע שיהיה גם בכנסת, במסגרת עובדי הכנסת, אז תתחילו לטפל.

אופיר פינס-פז: גם לנו יש מינהל רכב, גם לנו יש הרבה מאוד דברים.

אופיר פינס-פז: הדבר הנוסף, אני מקבל את ההערה שלך.

אופיר פינס-פז: אני קורא גם לחבריי, אני רוצה שתכיני לי מכתב ליושב ראש ועדת הכספים ולשר האוצר, אנחנו רוצים שבתקציב 2008 יהיה סעיף תקציבי באחד המשרדים.

אופיר פינס-פז: זה יכול להיות משרד ראש הממשלה, זה יכול להיות המשרד להגנת הסביבה, זה יכול להיות משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אינני יודע, תקציב שיעסוק בנושא התחממות כדור הארץ.

אופיר פינס-פז: סעיף תקציבי שיאפשר התמודדות אמיתית, ולא רק בדיבורים, עם התחום הזה.

אופיר פינס-פז: ונושאים נוספים שעלו כאן.

אופיר פינס-פז: יש פה איזה עניין, שבעיניי הוא סיני, שגב' ציפי איציק אמרה לי שזה בסדר, שעד שנת 2020 אנחנו צריכים להגיע להפחתה של 20% בפליטה של גזי החממה, במדינת ישראל, ועד שנת 2050, לצמצום של 60%.

אופיר פינס-פז: עבורי זה סינית, אני מודה, אבל גב' ציפי איציק אומרת שזה בסדר ושזה הסטנדרט המקובל בכל העולם.

אופיר פינס-פז: אז אני סומך עליה ואנחנו נאמץ את הדבר הזה כאיזה שהוא יעד.

אופיר פינס-פז: אבל אני מדבר ברצינות, אנחנו צריכים יותר שזה לא יהיה סינית, אלא שאלה יהיו דברים שאפשר יהיה לכמת אותם, שאפשר יהיה להבין אותם, שאפשר יהיה לחוש אותם, שאפשר יהיה להבין מה המשמעויות האופרטיביות של איך מגיעים לשם.

אופיר פינס-פז: זה נורא נורא חשוב.

אופיר פינס-פז: בינתיים אנחנו נסתפק בדבר הזה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לקחת במלוא הרצינות את כל מה שנאמר כאן על מקורות המים, על נושא המים, על השלכות המים באזור וכל הנושא של תחנת הכוח הסולרית והנושאים שקשורים באנרגיה חלופית.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבישראל יש מקום לעשות כאן מעשה משמעותי שיוכל אולי אפילו להיות בעל השלכות אסטרטגיות.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש לנו את התנאים לעשות את זה ויש לנו את היכולות לעשות את זה ורק צריך לקבל את ההחלטה הנכונה במסגרת סדרי העדיפויות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לכם מקרב לב, על זה שהשתתפתם בדיון הזה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שהיום הזה יסייע באמת לכולנו ללחוץ ולייצר מציאות שבה סוף סוף ממשלת ישראל תייצר התייחסות מערכתית לתחום שנקרא התחממות כדור הארץ וההשלכות של ההתחממות הזאת על מדינת ישראל והחברה והסביבה בישראל.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.