הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 110, 2007-07-10 12:00

זבולון אורלב: צהריים טובים.

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה, אם אפשר להגיד, המיוחדת, של ועדת ביקורת המדינה.

זבולון אורלב: חלפו שנתיים מאז הגירוש מגוש קטיף ותמונת המצב של המתיישבים היא תמונה קשה ותמונה חמורה בכל קנה מידה.

זבולון אורלב: במסגרת ועדת ביקורת המדינה פועלת ועדת משנה, בראשותה של חברתי, חברת הכנסת עמירה דותן, שפועלת באופן רצוף על פי הדוחות של מבקר המדינה, שנעשו בזמן אמיתי, כולל דוחות מעקב.

זבולון אורלב: הכוונה שלנו היום היא לא רק לחשוף את הליקויים, אלא גם לראות כיצד ניתן לתקן, כיצד ניתן לבנות, כיצד ניתן להביא את הפתרונות הנכונים.

זבולון אורלב: איתנו נמצאים, בראש וראשונה, מבקר המדינה, השופט בדימוס מיכה לינדנשטראוס ואנשי צוותו, נמצא איתנו גם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, מר רענן דינור, שמופקד על הנושא עם ראש מנהלת סל"ע, הגב' צביה שמעון ואנשי הצוות שלה.

זבולון אורלב: נמצא איתנו כמובן ועד המתיישבים, בראשותו של ליאור כלפה, נמצאים איתנו נציגי המתיישבים, על מגזריהם השונים, החקלאיים וכל יתר המגזרים.

זבולון אורלב: נמצאים איתנו גם נציגים של משרדי הממשלה, כך שנוכל לקיים דיון.

זבולון אורלב: אנחנו הקצינו לדיון הזה למעלה מ-3 שעות כדי שנוכל למצות את הדיון.

זבולון אורלב: אני אבקש מחברת הכנסת עמירה דותן לפתוח.

זבולון אורלב: בבקשה.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: כבוד היושב ראש, קודם כל בריאות מהירה, מוחלטת ומלאה.

עמירה דותן: ההחלטה לקיים את הדיון הזה היתה כאשר התחלנו את הכנס הנוכחי של הכנסת וכשאמרתי את זה לגב' חנה פרידין, היא אמרה, 'עמירה, לדעתי זה כבר מיותר', משום שבאותה עת חבר הכנסת אורי אריאל וחבר הכנסת אביגדור יצחקי הצליחו (חבל לי על השימוש במלה הזאת), קיבלו היענות ממר רענן דינור וכ-600 מיליון שקלים.

עמירה דותן: .. אני אומרת נכון, רענן?

רענן דינור: 640.

עמירה דותן: 640 מיליון שקלים הועברו לטובת הנושא וחנה פרידין, שבלעדיה אי אפשר בכלל לזוז בוועדה הזאת בביקורת המדינה (וזה הזמן לומר לה תודה רבה על כל העשייה שלה), אמרה, 'עמירה, לדעתי, זה התייתר'.

עמירה דותן: אמרתי לה 'אז בואי נעשה ישיבה חגיגית ונאמר תודה רבה', גם למר רענן דינור, גם לסל"ע וכמובן לחברינו יוזמי החוק וניפרד גם מהוועד, גם מהתושבים שאותם ליווינו במהלך כמעט שנה.

עמירה דותן: הגענו אל המועד, 10 ביולי, המועד הזה, הכנס של הכנסת מסתיים בעוד שבועיים ובצד התודות, ויש תודות, אני לא יכולה לומר שהדברים נשארו כמו שהיו לפני שנה, אבל בצד התודות, בעצם השינוי הגדול שבגללו אנחנו מקיימים את הישיבה הזו, אדוני היושב ראש, ואדוני המבקר, זאת העובדה שבעצם מול המשפט 'בנחישות וברגישות' שיצר משבר מאוד מאוד גדול אצל 1,500 משפחות, על כל המשתמע מזה, גם ברווחה, גם בחינוך, גם בתעסוקה וגם כמובן בבית, שעדיין איננו, אין משפט שדומה לזה, אין נוסחה.

עמירה דותן: הצד השני של הנוסחה איננו.

עמירה דותן: הוא פשוט נשאר מיותם וכאשר יש חירום, צריכים להיענות לו בחירום, וכשיש משבר, צריכים לתת לו כלים של משבר.

עמירה דותן: ובעצם מטרת הישיבה היום היא לראות האם אנחנו יכולים, האם הבקשה שלנו, הצעקה שלנו, של חברי הכנסת ושל המתיישבים, ושל סל"ע (אני מוכרחה לצרף את סל"ע, לדעתי, לקריאה הזאת), שלא לדבר על הדוחות של המבקר ועל הליווי של המבקר לאורך כל הישיבות האלה, היא, האם אנחנו יכולים להגיע לאיזה שהם הסדרים חדשים ודגשים חדשים.

עמירה דותן: ביום רביעי החולף, בעקבות 40 חתימות, במליאת הכנסת ישיבה בנושא הזה, עם ראש הממשלה.

עמירה דותן: אני מוכרחה לומר לכם שהעיתוי היה אומלל והדיון היה ממוחזר ומתסכל.

עמירה דותן: מבחינתי יותר טוב היה לשכוח אותו ולא להתקדם איתו, לולא אמר ראש הממשלה כמה דברים שאולי ניתן יהיה בדיון הזה למנף אותם.

עמירה דותן: אמר ראש הממשלה שהממשלה קיבלה מאות החלטות.

עמירה דותן: "אני לא חושב" (אני כרגע מצטטת) "שיש נושא כלשהו שעליו קיבלה כל כך הרבה החלטות ועשתה זאת בנדיבות גדולה מאוד".

עמירה דותן: לזה אני מבקשת, אדוני, נציג ראש הממשלה, המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, לומר ממה נפשנו.

עמירה דותן: זאת אומרת, אם יש הרבה החלטות ולא מקיימים אותן, אנחנו במציאות מאוד מאוד קודרת.

עמירה דותן: אם יש הרבה החלטות ומקיימים אותן, אז איפה רואים אותן בשטח?

עמירה דותן: ממה נפשנו?

עמירה דותן: כך וכך המצב לא נראה כל כך טוב.

עמירה דותן: אבל טוב שאמרת, מר זבולון אורלב, אנחנו לא רוצים פה, לא להתנגח ולא להתנצח, אנחנו רוצים, בראש ובראשונה, להגיד תודה על מה שנעשה עד היום, אבל יותר מזה, לקבל תמונת מצב מה לוח הזמנים לעשייה ולהתעדכן איפה אנחנו עומדים.

עמירה דותן: הרשימה היא רשימה מאוד מאוד מסודרת.

עמירה דותן: גם נעשתה על ידי הוועדה, גם כמובן על ידי הוועד ופה הזמן לומר תודה רבה למרכז מחקר ומידע של הכנסת שעשה עבודה יוצאת מן הכלל, בלוח זמנים מאוד מאוד קצר ויצר תוכנית עבודה מגובשת, מחקרית, מסודרת, שאיננה מוּטה לשום כיוון והמספרים בה הם חד משמעיים.

עמירה דותן: בתמונת המצב שאנחנו מבקשים לקבל היום, יש לפחות 4 פרמטרים.

עמירה דותן: אחד, יישובי הקבע.

עמירה דותן: וכשאנחנו מדברים על יישובי הקבע, זה גם לוח זמנים, תקציבים, פרויקטורים כאלה ואחרים, אבל במיוחד לומר לנו מה קורה עד ישובי הקבע.

עמירה דותן: זאת אומרת, אותו דיור זמני, מי ממשיך לתחזק אותו, מי ממשיך לחזק אותו, מי ממשיך להיות אחראי לאותו דיור זמני שבזמנו חשבו שהוא יהיה לשנה-שנתיים, ועכשיו כנראה שהוא יהיה לשנתיים-ארבע, אני מקווה שלא יותר מזה.

עמירה דותן: אבל לפחות מישהו צריך לתת על זה את התשובה ואת הדין.

עמירה דותן: חינוך - אני רואה מולי פה את גב' עמירה חיים, שהיתה מפקדת חיל נשים יחד איתי לפני הרבה מאוד שנים, בנושא של חינוך היום בדרום.

עמירה דותן: החופש הגדול נמצא כרגע איתנו, אבל יחד עם זה, שנת הלימודים בפתח והשאלה היא, האם התוכניות, כולל תוכניות החיבוק החינוכיות.

עמירה דותן: כלומר, לא רק מערכות החינוך וכולי, אלא שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי) וכל אותם דברים שאתם עושים, האם זה מתקיים, האם זה מתקיים עד דצמבר, האם בדצמבר שוב נצטרך לרוץ עוד פעם על 2008?

עמירה דותן: איך אנחנו יכולים להבטיח שהאוכלוסייה הזאת מתחילה להיות מחובקת ולא כל פעם נופלת בין הכסאות.

עמירה דותן: אותן שאלות כמובן לרווחה, לתעסוקה ודברים אחרים שאנחנו מבקשים לדעת מכם.

עמירה דותן: שתי האוכלוסיות, מר רענן דינור, שנראות לי שכרגע נמצאות באמת עדיין בסימן שאלה גדול, זה הנושא של חקלאות, שיש פה פער בהבנת הנקרא בין הסיכומים שנעשו במשרדך, לבין מה שאנחנו שומעים מהשטח.

עמירה דותן: ונושא העסקים, כאשר בנושא העסקים – יש קבוצה שלמה שבאמת נזרקת בין הכסאות וזה כל בעלי העסקים שהיו באזור התעשייה ארז והם לא שייכים לא למתיישבים וכן למתיישבים, והם נופלים בין הכסאות.

עמירה דותן: מר רענן דינור, אם אני יכולה לפנות בקריאה מאוד מאוד אישית.

עמירה דותן: ברור לנו שתמונת המצב שתציגו היא תמונת מצב שאתם עובדים עליה קשה, וזה הזמן שוב לומר תודה לגב' צביה שמעון ולצוות שיושב כאן.

עמירה דותן: צריכים למצוא דרך אחרת, דרך חירומית, הייתי אומרת, כדי לטפל בדברים שעדיין נשארו בלתי פתורים ובלתי מטופלים.

עמירה דותן: וכפי שאמרתי לך, בשיחותינו הקודמות, אני חוזרת ומבקשת פעם נוספת, שלא יהיה פה נתק בין המתיישבים לביניכם.

עמירה דותן: אני חושבת, וביקשנו את זה כבר כמה וכמה פעמים, גם חברי השדולה וגם חברי הכנסת בוועדת המשנה שלנו, העבודה המשותפת תיתן לכולנו הרגשה הרבה יותר טובה.

עמירה דותן: העבודה היום שכל אחד יושב בגדרו וחושב שהוא יודע את הדברים, יוצרת הרגשה של נתק, הרגשה של מחוץ לגדר, הרגשה שלא מתחשבים בנו (לא בנו, בחברי הכנסת), לא מתחשבים בצרכים שלנו, ואנחנו יוצאים כולנו נפגעים מזה.

עמירה דותן: גם אתה, כמנהל כללי של משרד ראש הממשלה, וגם אנחנו כחברי הכנסת ובוודאי המתיישבים, שרוצים תשובות לשאלות האלה.

עמירה דותן: להתחלה, אני חושבת שאמרתי הרבה יותר ממה התכוונתי לומר ואני מאוד פה מצפה לדיון פורה.

עמירה דותן: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה לחברת הכנסת עמירה דותן וזאת באמת הזדמנות גם להוקיר לה תודה על פעולתה כיושבת ראש ועדת המשנה.

זבולון אורלב: אני חושב שהשותפות של יושבת ראש ועדת משנה מקדימה, קואליציה, יחד עם יושב ראש ועדה מהאופוזיציה באה לומר שהסוגיה הזאת, של המתיישבים, היא סוגיה על-מפלגתית.

זבולון אורלב: דעותינו שונות, אני התפטרתי מהממשלה בגלל ההתנתקות.

זבולון אורלב: מפלגת קדימה, בגלגולה הקודם, תמכה בהתנתקות, יצרה את ההתנתקות.

זבולון אורלב: מעבר לכל חילוקי הדעות הפוליטיים, אנחנו בדעה אחת ומגובשים שלפנינו נושא אזרחי, נושא אנושי, בלי קשר לעמדותינו ביחס להתנתקות.

זבולון אורלב: צריך שיהיה פתרון ראוי, מלא, מהיר, כדי לתקן את כל העוולות שנעשו לאותם אנשים נהדרים.

זבולון אורלב: רשות הדיבור למבקר המדינה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: קודם כל אני רוצה להודות לכם על קיום הדיון הזה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אנחנו מלווים את התהליך של ההתנתקות בזמן אמת, מתחילתו.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: נמצא פה צוות גדול של אנשי ביקורת המדינה שעוסק בתחום הזה, הלכה למעשה, והכין דוחות, 5 דוחות עד היום 2 דוחות נוספים שייצאו בימים הקרובים ועוד אחד שנמצא בהכנה סופית, סך הכול 8 דוחות לגבי ביקורת.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: מבקר המדינה עוסק בביקורת.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: יחד עם זה, מבקר המדינה גם רואה מה מתרחש ובתחום הזה אני רוצה לומר לכם בצורה ברורה וחד משמעית.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אנחנו התרענו בזמן אמת על הנושא של הטיפול במתיישבים ועל הלקחים והמצוקה הקשה ביותר שהם מצויים בה, מזה תקופה ארוכה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: חלק מהדברים האלה, כפי שאתם יודעים כולכם, לא הגיע לפתרון.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: ואם אני לוקח על עצמי תחום מסוים, שהרי אנחנו בביקורת המדינה עוסקים בביקורת, אני יכול לומר לכם שלדאבון הלב לא שעו, אולי לא שמעו גם את מה שאמרנו בצורה ברורה וחד משמעית בדוחות הביקורת שלנו בנושא הזה, שאנחנו דנים בו.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: כדי להיות, בנושאים הללו שאנחנו מדברים בהם, אופרטיבי, אני מודיע לך, אדוני היושב ראש, מאחר שסיימנו בימים אלה את בדיקת נושא המלחמה בעורף, והדוח עתיד בשבוע הבא להתפרסם, אנחנו מיד נכנסים לדוחות מעקב אחר ביצוע ההחלטות שלנו, ההמלצות שלנו בדוחות המבקר.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: צוות גדול ממשרדנו יעסוק בכך ואני בטוח שהדברים יוכלו לזוז מהר יותר, כתוצאה מהביקורת של מבקר המדינה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אנחנו עומדים לרשותכם, כמובן, כמו שעמדנו גם קודם והמצוקות שלכם הן דבר שאיננו שנוי במחלוקת ולכך נועדנו לסייע.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אין ספק שהדוחות היו טריגר, היו פלטפורמה, היו יסוד ומסד ליכולת המעקב של הכנסת אחר הטיפול במתיישבים.

זבולון אורלב: זאת גם הסיבה שהדיונים האלה מתקיימים במסגרת הוועדה ואני שמח על הודעתך שלא היינו צריכים לבקש דוחות מעקב, אלא אתם כבר מתנדבים מראש, כי אנחנו זקוקים מאוד ליד המלווה של משרד מבקר המדינה.

זבולון אורלב: סדר הדיון, גב' עמירה דותן, אני מציע שיהיה כזה: אנחנו נאפשר עכשיו למנהל הכללי של משרד ראש הממשלה להציג, בראש ובראשונה, את עמדת הממשלה.

זבולון אורלב: לאחר מכן ניתן לוועד המתיישבים, נציג של ועד המתיישבים, מר ליאור כלפה, ולאחר מכן אנחנו נאפשר אחד מחברי הכנסת, אחד מהמשתתפים.

זבולון אורלב: מר רענן דינור, המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, בבקשה.

רענן דינור: תודה רבה, אדוני.

רענן דינור: ראשית, הוויכוח בוודאי לא יהיה בין עמדת הממשלה לעמדת הוועדה.

רענן דינור: יש תמימות דעים מלאה שצריך לעשות הכול כדי להבטיח את קליטתם של יוצאי גוש קטיף בקהילות, בצורה המיטבית ובזמן הקצר ביותר.

רענן דינור: הוויכוח הוא ודאי לא נסוב סביב שאלת המטרה, אם יש איזה שהוא מקום בדיון הוא סביב שאלות המימוש, סביב שאלות הביצוע ולחלוטין לא סביב שאלות המטרה.

רענן דינור: וכך הממשלה רואה, לא כפי שרשום בשורות הראשונות בשקף שמוצג בפניכם.

רענן דינור: הצורך של הממשלה, חברת הכנסת דותן, ל-209 החלטות נובע מכך שאין בחוק ובסמכויות שבידי המשרדים כדי לתת את כל המענים עבור יוצאי גוש קטיף ולכן נדרשות החלטות ממשלה בהקשרים שונים, הכול כדי להבטיח שיוצאי גוש קטיף יוכלו לקבל את התנאים הטובים ביותר בזמן הקצר ביותר.

רענן דינור: לו החוק היה כלי עבודה שמנהלת סל"ע והמשרדים יכולים במסגרתו לפעול גם במונחים של סמכויות, כמובן לא היינו נדרשים לכל כך הרבה החלטות ממשלה.

רענן דינור: לידיעתכם, עד היום, בהקשר של החלטות הממשלה האלה, הממשלה אישרה מעל 3 מיליארד שקלים ומעבר למה שהחוק מורה אותנו לגבי תשלומי פיצויים וכיוצא בזה.

רענן דינור: אין מצב שבו יש החלטות ממשלה שאינן מתבצעות, אבל יש בהחלט מצב שהחלטות שניתנו על ידי הממשלה אינן מספקות ואנחנו נדרשים לעוד החלטות ועוד החלטות בנושאים שונים.

רענן דינור: אם אנחנו עכשיו הולכים לטיפול כולל, ממשלתי, בנושא של מזרח לכיש, זה מחייב סדרה של החלטות ממשלה שאת כולן ניתן לבצע רק מתוך מקור הסמכות של הממשלה ולצערי הרב, אין לנו את היכולת ביום אחד להביא את כל ההחלטות, שתהיינה ההחלטות המספקות (נניח במקרה של מזרח לכיש), אלא יש פה בהחלט סדרה של פעולות שאחת מחייבת את השנייה ובסופו של דבר אנחנו מביאים את החלטות הממשלה למקוטעין כתוצאה מסוגיות שונות שעולות.

רענן דינור: לצורך הדוגמה, אם ישוב מסוים איננו יכול להתיישב על קרקע משום התנגדות נחרצת של הירוקים למיניהם ואנחנו את הישוב הזה ממקמים בשטח אש, וזה מחייב החלטת ממשלה, או החלטה אחרת, אז זה דבר שאנחנו לא יודעים מראש.

רענן דינור: אנחנו נוהגים איתו יחד עם התפתחות הנושאים השונים, כפי שבא לידי ביטוי במקרה הספציפי הזה, או כמובן במקרים אחרים.

עמירה דותן: בינואר, כאשר עשינו את הפגישה בלכיש, הנתונים גם על הירוקים (לקחת את זה כדוגמה, יכול להיות שאני מתפרצת כאן לדלת פתוחה) אבל בינואר כאשר היינו כולנו בלכיש, חברי הכנסת, ראש הממשלה כמובן, שרים וכולי, זה היה אחרי שכבר ידענו גם על הירוקים וגם על שטח האש וגם על הדברים האלה.

עמירה דותן: מאחר וכבר ידענו, עבודת המטה נעשתה בראשותך, ונעשתה עבודת מטה יפהפייה.

עמירה דותן: בינואר היינו שם והכריז ראש הממשלה את אשר הכריז, אנחנו ביולי.

עמירה דותן: זאת אומרת, התהייה שלי, כמי שלא היתה אף פעם בממשלה, האם זו הדרך הרגילה, והאם המתיישבים האלה לא צריכים לקבל דרך אחרת?

עמירה דותן: סליחה שאני מתפרצת, אבל זו נקודה שהעלית וחשוב שנדע אותה.

רענן דינור: אני, ברשותך, אגיב לזה, אבל אנחנו באמת לא נהפוך את הדיון על הישוב חזן.

עמירה דותן: רק כדוגמה שנתת.

רענן דינור: אבל זו דוגמה מתוך שלל רב של דוגמאות.

רענן דינור: אבהיר את הנתונים.

רענן דינור: כבר בחודש מרס התקבלה החלטה שבשטח אש שממוקם קרוב לגבעת חזן, שם יקום הישוב חזן, ובמרס כבר התקבלה החלטה.

רענן דינור: מינואר עד מרס זה הזמן שנעשתה עבודת מטה עם משרד הביטחון, עם צבא ההגנה לישראל, על ויתור בשטח אש.

רענן דינור: זו לא סוגיה פשוטה לוותר על שטחי אש, ולדעתי את מכירה את הרקע לדברים וצריך, בסופו של דבר, לשקול בין שיקולים שונים ובין איזונים שונים.

רענן דינור: מצד אחד, הצורך לתת למתקן צבאי די חדש מספיק שטחי אש, מצד שני, הצורך ליישב את אותה קבוצה.

רענן דינור: אבל נדמה לי שזה יהיה לא נכון כרגע להעמיק בסוגיה הזאת וברשות

רענן דינור: כם אני אמשיך בהצגת הדברים.

רענן דינור: חילקנו את המצגת שלנו לשלוש, עבר, הווה עתיד.

רענן דינור: אני אתייחס, בעבר, למה נעשה עד כאן, בהווה – מה עיקר הפעילות שלנו ואיך אנחנו רואים את ההמשך.

רענן דינור: עד היום הוגשו 2008 תביעות, כאשר מתוך ה-2008, ב-99% ניתנו כבר החלטות כלשהן וב-98% ניתנו החלטות סופיות.

רענן דינור: מדובר בתחום של פיצוי לתושבים, כאשר, כדי לסבר את אוזניכם---

זבולון אורלב: למתי זה מעודכן?

רענן דינור: מלפני מספר ימים.

רענן דינור: לסבר את אוזניכם, אני לא אתן לכם כמובן כל משפחה כמה פיצוי היא קיבלה, אבל משפחה עם בעלות על נכס, עם ממוצע של 5.3 נפשות, שטח מגורים של 156 מטרים, קיבלה כמיליון וחצי שקלים.

רענן דינור: מי שלא היה עם נכס, אלא עם שכירות ציבורית, 976---

זבולון אורלב: אנחנו נאפשר רשות דיבור ותוכלו להטיח בתרבותיות כל מה שאתם רוצים.

זבולון אורלב: זאת מטרת הישיבה.

זבולון אורלב: אם רוצים לקיים דיון, רבותיי, כולם עם יכולת ספיגה.

זבולון אורלב: גם אני רוצה לקפוץ, אבל אחרת לא נתקדם.

זבולון אורלב: נאפשר למרב החברים להתבטא.

רענן דינור: אלה הנתונים שבידי ואני מציג את הנתונים המדויקים שבידי ואם מישהו רוצה לחלוק על נתונים, אז נמצא פה הצוות המקצועי של מנהלת סל"ע שיודע לפרט עד השקל האחרון, גם בסוגיית הפיצויים וגם בסוגיות אחרות.

רענן דינור: מי שבא משכירות פרטית, אז בממוצע אנחנו מדברים על 160,000.

רענן דינור: קרי, למי שלא היה בעל איזה שהוא נכס שכנגדו אני יכול לשלם פיצוי.

רענן דינור: סך הכול, שולמו פיצויים בהיקף של 1,720,000,000

זבולון אורלב: זה לא כולל חקלאים ולא כולל בעלי עסקים.

רענן דינור: לא, אני מיד מגיע אליהם, אדוני.

זבולון אורלב: זה העניין הפרטי.

רענן דינור: רק כפי שמוגדר פיצוי ממוצע למשפחה.

רענן דינור: לא חקלאים, לא עסקים, לא אחרים.

רענן דינור: מיד אני מגיע.

רענן דינור: בתחום העסקים, באזור התעשייה ארז, הוגשו 143 תביעות.

רענן דינור: להערכתי, זה כמעט כל התביעות.

רענן דינור: אני יכול להגיד אך ורק על תביעות שהוגשו.

רענן דינור: אני אינני יכול לדווח על תביעות שלא הוגשו.

רענן דינור: להערכתנו, זה כל מי שזכאי לתביעה ואם אתה תבקש, אפשר להצליב את זה עם נתונים, אבל להתרשמותי זה 100%.

זבולון אורלב: לא, אני רוצה לדעת אם זה 70%, 90%.

רענן דינור: לדעתי, זה לכל מי שהיה זכאי בארז להגיש תביעה.

רענן דינור: מתוך ה-143, 133, שהם 93%, נתקבלה החלטה.

רענן דינור: החלטת תשלום ניתנה ב-92% והחלטה סופית ניתנה ב-77%.

רענן דינור: סך הכול שולמו פיצויים בהיקף של 305 מיליוני שקלים.

רענן דינור: בעסקים חקלאיים הוגשו 273 תביעות.

רענן דינור: אתם רואים כאן את הנתונים.

רענן דינור: מתוך כ-400.

רענן דינור: כאשר תביעות שניתנו בהם החלטה סופית, סך הכול 40% מכלל הקבוצה.

רענן דינור: אנחנו בהמשך נאמר כמה דברים על החקלאים, גם לבקשתה של חברת הכנסת דותן ומה שמוצג כאן לא כולל את מה שסיכמנו בסיכום הדברים עם חברי הכנסת יצחקי ואריאל.

רענן דינור: הוועדה המיוחדת.

רענן דינור: עד היום הוגשו לוועדה המיוחדת למעלה מאלף פניות, כאשר הטיפול ב-82%, 867, כבר הסתיים.

רענן דינור: מדובר בוועדה שעל פי חוק רשאית לעסוק בכל התביעות שהן בגדר יוצא מן הכלל, בהקשר של הגדרת החוק, ואנחנו התחייבנו, על פי סיכום הדברים לחברי הכנסת אריאל ויצחקי, להחזיק את הוועדה עשר שנים נוספות.

רענן דינור: זה נובע כתוצאה מטיב הסיכום.

רענן דינור: כאמור, הוזכר כאן קודם, בהיקף כולל של 640 מיליון שקלים.

רענן דינור: אנחנו עד היום הקמנו 16 אתרים זמניים.

רענן דינור: מתגוררים בהם 1,200 משפחות, מיתד יבול בדרום ועד אבני איתן והתפיסה המרכזית שלנו היא התפיסה הקהילתית.

רענן דינור: ברשותכם, אני רוצה להתעכב רגע על העניין.

רענן דינור: אמר לי חבר הכנסת אביגדור יצחקי, כשהתחלנו את המשא ומתן במה שכונה סיכום הדברים, שהוא בזמנו הציע לראש הממשלה שרון לתת צ'ק לכל משפחה ובכך לתת מענה לסוגיית יוצאי גוש קטיף.

רענן דינור: אני אינני יודע לומר לכם שאביגדור יצחקי טועה, אני גם לא יודע לומר לכם שהוא צודק.

רענן דינור: אנחנו הגענו לתפיסה הקהילתית מתוך ניסיון רציני מאוד ללמוד את לקחי פינוי סיני וללמוד כל מה שניתן בספרות המקצועית והגענו למסקנה שהחשיבה במונחים של שיקום בקהילה היא החשיבה הנכונה.

רענן דינור: היא מסבה הרבה מאוד פעולות ממשלתיות.

רענן דינור: ..

רענן דינור: אנחנו עסוקים היום בלהקים 24 קהילות.

רענן דינור: אני אפרט את זה בהמשך, אבל מלכתחילה כל החשיבה במונחים קהילתיים היא החשיבה שמחייבת אותנו היום במשרדי הממשלה השונים ובמנהלת סל"ע ובמשרד ראש הממשלה, להשקיע אין סוף של פתרונות ייחודיים, כדי להבטיח את המבנה הקהילתי.

רענן דינור: אם ביום מן הימים יסתבר שהמשקל של הקהילה ככוח שיקומי הוא קטן יותר, אני אומר לכם שזאת היתה השקעת אנרגיה שההצדקה שלה היא איננה הצדקה ודאית כל כך, אבל אנחנו עדיין מאמינים שהתפיסה של שיקום בתוך הקהילה היא התפיסה הנכונה, ולכן אנחנו לא חוסכים כל מאמץ כדי להבטיח שכל מתיישב יוכל לבחור בקהילה המתאימה לו וכל קהילה תוכל להיות בישוב של הקהילה.

רענן דינור: אני רוצה לומר שבצורה הכי מחודדת, מדובר בתוכנית שהיא במהותה תוכנית כבקשתך.

רענן דינור: במובן זה, שאנחנו עושים הכול כדי לתת לקהילות מענה באופן שבו הקהילה מגדירה את עצמה, על פי סוג הפעילות שהיתה רוצה לראות את עצמה, או בתחום התעסוקה, או בתחום של אופי החיים הקהילתיים.

רענן דינור: וזה דורש מאמצים אדירים.

רענן דינור: אני אפרט יותר בהמשך.

רענן דינור: לו היינו נותנים צ'ק לכל מתיישב, הבעיה היתה מזמן מאחורינו, לא בטוח שזה היה נותן את המענה הנכון בהיבטים השיקומיים, אבל על כך הרחבתי קודם באופן מלא.

רענן דינור: התעסוקה: אנחנו נמצאים היום עם קבוצה של גרעין קשה---

צבי הנדל: אתה מדבר על תהליכים.

צבי הנדל: עם כל הכבוד, אדוני המנהל הכללי, אתה לא היית שותף להם.

צבי הנדל: אתה לא היית אז בתפקיד, כל מה שאמרת זה בדיוק הפוך, הממשלה רצתה לתת כסף, ואנחנו דיברנו על קהילתי.

צבי הנדל: לא רצו לעשות קהילתי, כשראו שהציבור לא מוכן לשמוע 'לא קהילתי' אז בלית בררה שמתם אותנו במעונות.

צבי הנדל: אז אתה מספר לי עכשיו שיש פה מחשבה.

צבי הנדל: התחנַנו שתהיה מחשבה.

רענן דינור: אני בכל זאת לא אוכל שלא להגיב.

רענן דינור: סלח לי, אדוני, אבל הייתי חבר באותה ועדה בראשותו של אהרן אברמוביץ, ועדת מנהלים כלליים שעסקה לא מעט בשאלות האלה ומהדיונים הראשונים של ועדת אברמוביץ ומהדיונים הראשונים בפורום מנהלים כלליים בראשותו של מר אילן כהן, המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה דאז, עמד הנושא הקהילתי כנושא מרכזי.

רענן דינור: זאת ועוד, הבאנו אנשים שהיו עדים לפינוי סיני, שמענו מהם סקירות מלאות וכבר אז התקבלה החלטה להעמיד את הקהילה כלבנת יסוד.

רענן דינור: אני נתתי לך את העובדות, את הפרשנות תעשה בעצמך.

רענן דינור: הייתי חייב להפריע ברצף הדברים, כי פשוט אמרת דברים שהם לא נכונים.

צבי הנדל: אבל זה לא נכון.

צבי הנדל: אני ישבתי בוועדת כספים כשדנו בחוק.

צבי הנדל: התחננתי על העניין הזה, אז קמו הנציגים של הממשלה, אמרו 'אל תקשיבו לו, הוא רוצה לטרפד את הפינוי ולכן הוא מדבר על קהילה'.

צבי הנדל: יש לי את כל העדים מהשמאל ששמעו את זה.

צבי הנדל: באמת.

זבולון אורלב: הואיל ודווקא אני מצדיק אותך, כי גם אני עד לדברים שלך, אני מציע שאת ההיסטוריה.

זבולון אורלב: ..

זבולון אורלב: בואו נפנה את הזמן...

צבי הנדל: אז דו סטרי.

צבי הנדל: בוא נדבר על העתיד.

זבולון אורלב: זה מה שאני מציע.

זבולון אורלב: אגב, מר צבי הנדל, שתדע, אני מעלה כאן עניין, אני לא מתכוון לעשות עם זה כרגע דבר, יש לוועדת ביקורת המדינה סמכות לדרוש ועדת חקירה ממלכתית על יסוד דוח מבקר מדינה.

זבולון אורלב: אם נרצה פעם אחת, אחרי שייגמרו הדברים, לחקור מה קרה שם, יש לכנסת סמכויות.

זבולון אורלב: אני חושב שזו תהיה טעות כרגע לעסוק בדברים.

זבולון אורלב: כרגע יש לנו בעיה, בואו נקדיש את הזמן, נחרוק שיניים ונמשיך קדימה.

זבולון אורלב: אני גם מבקש מהמנהל הכללי לקבל את הערתו של מר צבי הנדל במובן הזה שאנחנו מדברים מעתה וקדימה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אנחנו מתקדמים קדימה.

זבולון אורלב: הולכים לעתיד.

רענן דינור: תודה, אדוני היושב ראש.

רענן דינור: אשר לתעסוקה, אנחנו נמצאים היום עם גרעין קשה, בעגה המקצועית, של 649 איש שהם 19% מהאוכלוסייה (תיכף אני אפרט) של מחפשי עבודה.

רענן דינור: אנחנו עברנו למודל חדש של שיתוף פעולה בין---

לימור לבנת: רק לשאול שאלה להבהרה, ברשות היושב ראש.

לימור לבנת: מר רענן דינור, בכל הסקירה שנתת על התביעות שהוגשו ושבהן ניתנו החלטות וכולי.

לימור לבנת: בכמה מקומות אני רואה שהתביעות שבהן ניתנה החלטה סופית הם באחוזים די נמוכים.

לימור לבנת: למשל, עסקים חקלאיים, תביעות שבהם ניתנה החלטה סופית, 40%.

לימור לבנת: גם במקומות אחרים אני רואה שיש אחוזים נמוכים.

לימור לבנת: אתה יכול אולי לתת הערכה כמה זמן ייקח עד שיינתנו החלטות סופיות באותן תביעות?

תומר מוסקוביץ: אני אשיב על זה.

תומר מוסקוביץ: כמי שאחראי על המערך של הפיצויים, כמשנה לראש מנהלת סל"ע.

תומר מוסקוביץ: אני מקבל כל יום את כל ההחלטות של ועדות הזכאות.

תומר מוסקוביץ: בערך 80% מההחלטות של ועדת הזכאות זה לבקשת בא כוח התובע, אנחנו נעתרים ודוחים את הדיון.

תומר מוסקוביץ: בוועדות הזכאות אין לנו שום עומס, הם מחכים לתביעות.

תומר מוסקוביץ: חצי מהחקלאים עוד לא התחילו, לא חצי, אבל.

תומר מוסקוביץ: .. בעלי העסקים החקלאיים שלא הגישו את התביעות.

תומר מוסקוביץ: מי שמגיש את התביעות, ומגיש את המסמכים, מקבל את הפתרון שלו מיד.

רענן דינור: כבר הזכרתי בתחום התעסוקה שיש לנו גרעין שהם 645 איש.

רענן דינור: עד היום הפעלנו 7 תוכניות שונות, מהיקף של 57 מיליון.

רענן דינור: שירות התעסוקה עשה עבודה רחבת היקף ולאחרונה יצרנו שיתוף פעולה של שירות התעסוקה עם יזמות תעסוקתית, כאשר התמונה המשתקפת היא כדלקמן: סך הכול אנחנו מדברים על עובדים 2412, 649 מחפשי עבודה ו-881 איש שאינם בכוח העבודה, הם אינם מחפשים עבודה, מסיבות שונות.

רענן דינור: יחד עם ה-649 שמחפשים עבודה, סך הכול זה מגיע ל-1530.

רענן דינור: מי נמצא ב-881?

רענן דינור: נמצאים אנשים שהם כרגע, מסיבות שונות, אינדיבידואליות, אינם מחפשים עבודה וגם לא מצהירים שהם רוצים להתחיל תהליך של עבודה בעוד זמן נקוב כזה או אחר.

רענן דינור: אנחנו מדינה דמוקרטית, אני לא יכול לחייב אף אחד להיכנס למסלול של חיפוש עבודה.

רענן דינור: אם כי כדאי לזכור שגם שירות התעסוקה וגם מט”י אשקלון וגם מנהלת התעסוקה שפעלה באשקלון ועכשיו גם תעסוקתית עושים נפשות כדי שאנשים יחזרו למעגל העבודה.

רענן דינור: אגב, בגוש קטיף, במקור, שיעור המשתתפים בכוח העבודה לא היה יותר גבוה משיעור המשתתפים כאן, על פי הנתונים שיש לכם פה.

דוד רותם: זה לא מסתדר עם מה שמחלקת מחקר ומידע כתבו.

דוד רותם: מחלקת המחקר של הכנסת אמרה דברים אחרים לגבי שיעור המועסקים.

רענן דינור: עד היום 70 חקלאים חזרו לפעילות, 44 במסגרת התוכניות של סל"ע ו-23 במסגרת עצמאית.

רענן דינור: יש עדיין קרקע שממתינה לחקלאים.

רענן דינור: לפי הנתונים של משרד החקלאות, יש לנו 7,000 דונם להציע ליוצאי גוש קטיף, לעומת 4,500 דונם שהיו ברשותם בגוש.

יצחק לוי: סליחה, זה אומר ש-90 חקלאים לא רוצים לחזור לעבודה?

יצחק לוי: מהנתון הקודם.

יצחק לוי: כלומר, שיש 90 חקלאים שאתה אומר שלא רוצים לחזור לעבודה.

יצחק לוי: זאת אומרת, שאין שום חקלאי שממתין היום.

רענן דינור: קודם כל, חבר הכנסת לוי, יש חקלאים שהם רוצים לחזור והם בתהליך, יש כאלה שאינם רוצים לחזור, יש כאלה שהם לא בין החקלאים שהיו פעילים ורוצים להיות בחקלאות.

רענן דינור: יש מגוון גדול מאוד.

יצחק לוי: כמה יש שרוצים לחזור והם בתהליך?

רענן דינור: תראה, המבחן לשאלה הזו זה הצטרפות לתוכניות השונות.

רענן דינור: אני לא יכול, במונחים של בוחן כליות ולב, להגיד לך מה בלבו של כל אחד.

רענן דינור: אני יכול לומר לך מה המגעים שיש עם הגופים השונים שלנו מקרב החקלאים.

רענן דינור: פירוט נוסף יוכלו לתת הצוות שעוסק בנושא החקלאות, אבל בגדול אני אומר לך שלא כל מי שהיה חקלאי פעיל נמצא היום בתהליך של חזרה לקבלת משק.

יצחק לוי: לא, אבל לפי הנתון זה יותר מ-50%.

יצחק לוי: אתה אומר ששבו 70, אתה אומר שיש לך אדמות מוכנות ואתה אומר ש-90 לא רוצים לשוב.

יצחק לוי: זה מה שאתה אומר.

רענן דינור: לא, 'לא רוצים לשוב' זו אמירה של אדוני.

רענן דינור: יש 90, אכן, שהם נמצאים בוואריאציות שונות.

רענן דינור: יש כאלה שרוצים והם בתהליך.

רענן דינור: יש כאלה שאומרים 'רגע, התנאים הקיימים כרגע לא מספקים אותנו, אנחנו רוצים תנאים טובים יותר כדי לחזור לחקלאות'.

רענן דינור: בין השאר מושמעות טענות שלהקים היום משק בתוך גבולות הקו הירוק לא מסתדר עם מה שהם מקבלים כפיצויים.

רענן דינור: אנחנו חושבים אחרת, אפשר גם בנושא הזה להרחיב.

רענן דינור: אבל אם שאלת מה הטיפולוגיה, מה ההקבצה של החקלאים לסוגים השונים, יש בהחלט כאלה שרוצים, אך טוענים שהתנאים הקיימים היום אינם מאפשרים להם לחזור לחקלאות.

רענן דינור: זה חישוב שנדע, אנחנו נתייחס לזה גם בהמשך.

דוד רותם: ה-4,500 , זה בצמוד ליישובים שלהם, זה קרקע שנבדקה והיא מתאימה לגידולים חקלאיים, או שחלק מהן נמצאים במרחק של שעות נסיעה?

רענן דינור: קודם כל, אני מבקש, אדוני היושב ראש, שנקדיש לנושא החקלאות בנפרד.

רענן דינור: תן לי להציג את הדברים ברצף, אני זוכר את שאלתו של אדוני והוא יקבל התייחסות, רק כרגע תנו לי להציג את הדברים.

רענן דינור: במה ששייך לתחום החברתי אני אסקור את זה בקצרה.

רענן דינור: אנחנו מדברים על המסגרת המשפחתית כלבנת יסוד, הקהילה, יכולת בחירת העתיד, אנחנו עוסקים בכל משפחה ומשפחה, יש ליווי צמוד, יש פעולה חברתית שלמה.

רענן דינור: אתה מגביל אותי בזמן, אני, ברשותך, לא אתן את המשקל שרציתי---

זבולון אורלב: אמרת לי חצי שעה, אז אני אמרתי שנותרו כעשר דקות.

רענן דינור: אז הואיל ואנחנו ניקח גם זמן שאלות, אז בינתיים יש לי עוד רבע שעה.

רענן דינור: הסיכום עם חברי הכנסת: הסיכום עם חברי הכנסת כולל מספר סעיפים.

רענן דינור: אני אמנה אותם בקצרה רבה.

רענן דינור: הוא כולל מענק בהתייחס לוותק אישי לילדים מתחת לגיל 3.

רענן דינור: החוק לא נתן מענה---

זבולון אורלב: זה כולל שינוי חוק פה?

רענן דינור: לא, את כל השינויים עשינו במסגרת החלטות, על בסיס החוק הקיים, ללא שינויי חוק.

רענן דינור: הכול בליווי צמוד של הדרגים הכי בכירים במשרד המשפטים כדי שתהיה הנפקותא המתאימה לכל אחת מן ההחלטות עליהן החליטה הממשלה.

רענן דינור: אנחנו הגדלנו את דמי ההסתגלות לתקופה נוספת.

רענן דינור: נתנו דמי הסתגלות מינימלית לבעלי עסקים, מה שלא היה קודם לכן, מענק שכר דירה עד להגיע ליישובי הקבע, זה נושא שטופל על ידי חברת הכנסת דותן ואחרים, איך להבטיח שהחלטות שניתנו לגבי דיור זמני יהיו קורלטיביות למועדים שבהם מבני הקבע יעמדו לרשות המתיישבים.

רענן דינור: את הסוגיה של מענק לבעלי בית, מענק לשוכרים ציבוריים ומענק לבני מקום, שזו היתה אחת הסוגיות המרכזיות.

רענן דינור: כאן אני רוצה רגע להתעכב.

רענן דינור: אנחנו קיבלנו את התפיסה של יוצאי גוש קטיף, שכדי להבטיח את החוזק הקהילתי ולאורך שנים, צריך למצוא סידור מיוחד לבני הקהילה, כדי שגם הם יוכלו להצטרף לקהילות ולא ייווצר מצב שאנחנו בעצם גוזרים קהילות שהן מבוגרות יחסית ואין להן את היכולת, לאורך שנים, להתפתח כקהילה חזקה.

רענן דינור: לכן השקענו מאמצים אדירים כדי להבטיח שלבני יוצאי גוש קטיף, בני מקום, בעגה שלנו, יהיה את התנאים שיאפשרו להם להצטרף לקהילות ובהחלט יצרנו את התנאים האלה גם כשלא היתה להם זכאות על פי החוק.

רענן דינור: אשר לעתיד, אנחנו עם 24 נקודות התיישבות, כאשר, כבר ציינתי קודם, ואף בהרחבה, את החשיבות שאנחנו רואים לנושא הקהילתי.

רענן דינור: אנחנו נמצאים היום עם תוכניות בהיקף של 4,000 יחידות דיור עבור 1,600 משפחות.

זבולון אורלב: לא הבנתי.

רענן דינור: ממה זה נובע?

רענן דינור: למה אנחנו, תיאורטית, מספקים יותר פתרונות לכל תושב?

רענן דינור: דבר ראשון, משום לא כל התושבים יודעים סופית לאיזה קהילה הם רוצים להצטרף ואנחנו נמצאים עם הרבה מאוד רשימות המתנה ואנחנו לא רוצים לחכות עד שהרשימות תגובשנה סופית, לכן אנחנו יוצרים אישורי תוכניות שהן מעבר לווליום הידוע כרגע של כל קהילה וקהילה.

רענן דינור: שתיים, כבר הסברתי קודם שיש לנו רצון בקהילות חזקות לאורך שנים.

רענן דינור: אם אני אצור מצב שאני אבנה ישוב שהוא בנוי אחד על אחד מול אלה שנרשמו, אני גוזר על הישוב הזה חנק.

רענן דינור: שלוש, גם זה כבר ציינתי קודם ואדגיש שוב, אני רוצה את בני המתיישבים.

רענן דינור: ולכן בנינו פורמט של 4,000 פתרונות עבור 1,600 משפחות.

רענן דינור: זה אומר לכם שאנחנו רוצים גם לראות את הלא זכאים שם, אנחנו רוצים לראות את בני המקום שם ואנחנו רוצים לקלוט אנשים מהציבור הרחב.

רענן דינור: ואכן יש התעניינות.

רענן דינור: בחלוצית 1 וחלוצית 4, יש התעניינות של לא מעטים כדי להיקלט, הגם שאינם יוצאי גוש קטיף.

רענן דינור: יש לנו עניין גדול בראייה של מדיניות ממשלתית בהתיישבות והתחזקות באותן קהילות.

רענן דינור: מרגע זה אני רוצה לעבור בקצרה רבה ל-24 קהילות.

רענן דינור: שכונת הרצוג, המכונה בפי העם 'שכונת הגולף', שכונה עירונית, 92 משפחות, 420 מגרשים.

רענן דינור: אנחנו רוצים מבחינתנו כבר מדצמבר 2007 לראות את הבתים הראשונים נבנים בשכונת הרצוג.

רענן דינור: ניצן – קהילתי דתי.

רענן דינור: יש לנו 210 משפחות על 442 מגרשים.

רענן דינור: לוח הזמנים: אנחנו רוצים להתחיל לבנות כבר היום.

רענן דינור: יש עיכובים.

זבולון אורלב: אדוני המנהל הכללי, בהתייעצות עם יושבת ראש ועדת המשנה, אנחנו סבורים שהסקירה הזאת, חבל לנו על הזמן של הוועדה.

עמירה דותן: הנושא של יישובי הקבע.

רענן דינור: זה הכול יישובי קבע.

עמירה דותן: אני יודעת.

עמירה דותן: אני רוצה שוב לחזור.

עמירה דותן: אנחנו רצינו לקבל תמונת מצב שבתוכה יש נושא של יישובי הקבע.

עמירה דותן: הרשימה שלפנינו מעודכנת ואנחנו יודעים גם מה שקורה מול המתיישבים, יחד עם זה, אתה רואה גם את שפת הגוף של המתיישבים שיש פער בין האמירות ובין המצגת לבין תחושת הבטן.

עמירה דותן: לכן, מאחר ויש לנו רק עוד שעתיים לדיון, הבאנו לכאן את משרדי הממשלה השונים, יחד עם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, כי למשל בחקלאות אנחנו יודעים שישנם פערים בין משרד למשרד ראש הממשלה.

עמירה דותן: ואני חושבת שכדאי לייחד ישיבה נוספת לכל הנושא של מגורי הקבע.

רענן דינור: מבחינת לוח הזמנים, אנחנו רוצים כבר להתחיל לבנות בתי מגורים באופן מיידי.

רענן דינור: לצערי הרב, בניצן התושבים מסרבים מזה חצי שנה לגשת להגרלה.

רענן דינור: אני מוכן להסביר את זה בהמשך.

רענן דינור: ככל שאני מבין את העניין.

רענן דינור: בניצנים אנחנו רואים תחילת בנייה כבר ביולי 2008.

רענן דינור: אני מקווה מאוד שעמדת המתיישבים לעבור לאלתר לאחריות של מועצה אזורית חוף אשקלון לא תגרום לעיכובים נוספים.

רענן דינור: אני אומר כאן באופן פורמלי שאם ייווצר מצב---

צבי הנדל: זה בלתי אפשרי, הרי.

רענן דינור: לגבי חלוצית 1 – 21 משפחות.

רענן דינור: אנחנו הולכים על 348 מגרשים בתוכנית הכוללת, שלב א' 78.

רענן דינור: מתחילים לבנות בפברואר 2008.

רענן דינור: חממות מוקמות, יש בהחלט ברכה גדולה באזור.

רענן דינור: חלוצית 4 – אותם נתונים, אותו פברואר 2008.

רענן דינור: כמובן מספרים שונים.

רענן דינור: לגבי מבקיעים – אנחנו מדברים על 25 משפחות.

רענן דינור: קהילת המקור זה פאת שדה, 52 מגרשים, כאשר לוח הזמנים כבר החל.

רענן דינור: חפץ חיים – 64 משפחות, 400 מגרשים, 215 בשלב א'.

רענן דינור: כאשר במהלך יולי 2008 אפשר להתחיל את המבנים הראשונים.

רענן דינור: יד בנימין – אנחנו עד סוף החודש הבא מקווים שאפשר להתחיל לבנות ב-50 מגרשים.

רענן דינור: יסודות – אוקאטובר 2008.

רענן דינור: עין צורים – מרס 2008.

רענן דינור: אבני איתן – פונקציה של הסכמות עם המתיישבים.

רענן דינור: בוסתן הגליל – אפשר יהיה להתחיל לבנות בדצמבר 2007, כולל גם הסוגיות המיוחדות.

רענן דינור: מגן שאול – אנחנו כבר בשלבים מתקדמים של בנייה.

רענן דינור: מגן שאול בגלבוע.

רענן דינור: יד חנה – עמק חפר, משפחות חומש, 28 משפחות, כאשר אפשר יהיה להתחיל לבנות כבר בימים אלה.

רענן דינור: אריאל – יש לנו סוגיה מיוחדת בעניין.

רענן דינור: אם המתיישבים ירכשו מגרשים---

זבולון אורלב: זו אחת הסוגיות שלפחות אני ארצה לשים על השולחן היום.

רענן דינור: פלמחים – אנחנו מקווים מאוד שאפשר יהיה להתחיל כבר באפריל 2008.

רענן דינור: יש עוד כמה סוגיות שלא פתורות גם עם המתיישבים וגם עם הקיבוץ.

רענן דינור: בת אדר – הבנייה באתר כבר התחילה.

רענן דינור: תלמי יפה – ניתן יהיה להתחיל לבנות בדצמבר הקרוב.

רענן דינור: אמציה – זו סוגיה שאנחנו מנסים לסיים את ההסכמות עם הישוב הקולט.

רענן דינור: ניר שם – תלוי בהסכמות עם המתיישבים.

רענן דינור: חזן – תלוי בהסכמות עם המתיישבים.

רענן דינור: שומריה – תלוי בהסכמות עם המתיישבים.

רענן דינור: כרמית – תלוי בהסכמות עם המתיישבים.

רענן דינור: קבוצת אבי פרחן – היא הקבוצה היחידה שאין לנו שום מושג לאן הקבוצה הזו הולכת.

רענן דינור: מה שהקבוצה רוצה לא עולה בקנה אחד עם האפשרויות שלנו ולכן זו קבוצה אחת מתוך 24 שאין לנו כל יכולת לומר לכם היום, חברי הוועדה, לאן הם הולכים.

זבולון אורלב: תודה רבה למנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

זבולון אורלב: אנחנו נאפשר עכשיו ליושב ראש ועד המתיישבים.

עמירה דותן: אנחנו צריכים להחליט מה אנחנו רוצים לעשות בדיון, כי אם אנחנו עובדים על 24 הנקודות, אז זה דיון של 4 שעות ואני חושבת שאנחנו נצא עם שכרנו לא בידינו.

עמירה דותן: הנקודה הזאת היא קודם כל מה עושים עד ההגעה.

עמירה דותן: כלומר, מי מתחזק את המגורים הזמניים האלה שהופכים להיות כבר עוד מעט קבע, ואיפה הכספים לדבר הזה ושלא כל רגע הפקק של החשמל זה ושריפה וכל מיני דברים כאלה, גם קיץ וגם חורף.

עמירה דותן: ואחר כך באמת לנקודות שמעבר ליישובי הקבע.

עמירה דותן: את זה נשים בצד לדיון יותר נרחב, לתעסוקה, לחקלאות, לאותם דברים שבשלהם המתיישבים באו כדי לשמוע גם את אנשי המקצוע.

צבי הנדל: הכי חשוב שמשרד ראש הממשלה לא ייצאו מפה בהרגשה שהכול בסדר.

צבי הנדל: הם בהרגשה אמיתית כזאת.

זבולון אורלב: אני מקווה שכל הדוברים שנרשמו שמעו את בקשתה ועצתה, שמקובלת עליי, של חברת הכנסת דותן.

ליאור כלפה: שלום לכולם, צהריים טובים.

ליאור כלפה: אני רוצה להודות על הדיון הזה.

ליאור כלפה: למר זבולון אורלב ולעמירה דותן, על הדיון הזה.

ליאור כלפה: זה דיון חשוב, אני חושב שאין ספק שהדיונים האלה יכניסו גם את הקצב הנכון לדברים וישימו את הדברים במקום הנכון שלהם ואולי בעזרת ה' גם יקדמו אותנו כמה צעדים קדימה.

ליאור כלפה: לעצם העניין, חשוב לי להדגיש, אוכלוסיית גוש קטיף, ראשי הקהילות פועלים קשה על מנת לא להצטייר כאיזה אוכלוסייה מסכנה או אוכלוסייה שזקוקה לרחמי שמים.

ליאור כלפה: מדובר על אוכלוסייה שהיתה אוכלוסייה חזקה בגוש, אוכלוסייה יצרנית שבדרך כלל רק דברים טובים ראינו משם, גם בתקופות הקשות, תקופות הטרור, ואנחנו היום נמצאים במציאות שאנחנו מצד אחד נאבקים על זכויותינו, נאבקים על החזרה לשגרה, חזרה לחיים הנורמליים, שמבינים שאת הקרקע שדרכנו עליה, כרגע לא נחזור אליה, ולעם ישראל בהזדמנות אחרת שישכיל וכן יחזור אליה, אבל כרגע זה לא הדיון, ואתה בין המציאות שאתה היום במדינה, אם אתה לא מגיע והולך על ארבע, אז לא בטוח שירימו אותך.

ליאור כלפה: אני לא מתכוון להיכנס כרגע לדיון מול המצגת.

ליאור כלפה: בסך הכול בחצי השנה האחרונה נעשתה עבודה מול משרד ראש הממשלה, בראשותו של המנהל הכללי, נכון, היו שם גם הישגים מסוימים, בנושא של הפיצוי האישי וזה קידם חלק מהדברים.

ליאור כלפה: מצד שני, תמונת המצב נכון להיום בשטח היא עובדתית.

ליאור כלפה: אי אפשר להתווכח איתה.

ליאור כלפה: יש היום בשטח אתרים זמניים.

ליאור כלפה: האתרים הזמניים לא השתנו, אנחנו שנתיים באתרים הזמניים והצפי היום באתרים הזמניים הוא לטווח הרבה יותר רחוק.

ליאור כלפה: משרדי הממשלה, ברובם, לא נערכו לכך.

ליאור כלפה: כולם נערכו וכל משרד ממשלתי שאתה מדבר איתו, אומר 'חבר'ה, אנחנו נערכנו רק ל-2007'.

ליאור כלפה: לא היתה שום חשיבה בתוך משרדי הממשלה מעבר ל-2007.

ליאור כלפה: והיום, לנושא הזה קודם כל נדרשת היערכות בין משרדית לזמן שחולף, לאורך הזמן באתרים הזמניים.

ליאור כלפה: האתרים הזמניים אצלנו זה לא רק האתרים הזמניים בקרווילות, כי גם קהילה שהלכה קדימה לפני ההתנתקות כבר, העיר אשקלון כדוגמה, כ-120 משפחות, זה אתר זמני.

ליאור כלפה: לכן אולי גם המספרים לא תואמים בין הדוח של משרד ראש הממשלה לדוח של ועד המתיישבים.

ליאור כלפה: אנחנו מתייחסים לקהילה כזו כקהילה.

ליאור כלפה: ולשמחתנו הרבה, משהו כמו שנה אחרי ההתנתקות גם המנהלת רואה את הקהילה הזו כקהילה ומתקצבת אותה כקהילה ויש לזה את התרומה בצדו.

ליאור כלפה: לעצם העניין – אני חושב שאין חילוקי דעות ואני לא אומר את זה רק מגרוני, אומרים את זה רבים, שבתהליך הזה היה חוסר מחשבה ותכנון.

ליאור כלפה: אנחנו משלמים על זה את המחיר, ולא רוצה להפנות אצבע מאשימה לפלוני או לאלמוני, אבל בתהליך הזה היה חוסר מחשבה וחוסר תכנון שמתבטאים בכל מקום.

ליאור כלפה: אבל אני חושב שכן, נכון להיום, ולגבי חוסר המחשבה והתכנון לעשות רגע פסק זמן, לנסות לחשוב ביחד.

ליאור כלפה: אנחנו רואים למשל בגורמים מסוימים (כי גם חשוב להגיד דברים טובים) שבמקומות מסוימים שנכנסים לביצוע, הקרן הקיימת לישראל או החטיבה להתיישבות, הדברים מקבלים דחיפה אחרת.

ליאור כלפה: העסק נראה אחרת.

ליאור כלפה: הם יודעים גם לעבוד עם---

זבולון אורלב: בנימה חיובית.

ליאור כלפה: חיובית.

ליאור כלפה: הם גם יודעים לעבוד עם הקהילות.

ליאור כלפה: יש את השיח המוכר, שהם עבדו עם קהילות מהעבר והדברים גם מקבלים ביטוי בשטח.

ליאור כלפה: זה סתם במאמר מוסגר.

ליאור כלפה: אבל גם היום, כשאנחנו רצים בתוך התהליך הזה בתוך התעלות האלה, במקביל לדברים החיוביים שמתקדמים פה ומתקדמים שם, בסך הכול התמונה הכוללת היא שלתושבים לקהילות ולפרט יש חוסר ודאות באופן כוללני.

ליאור כלפה: חוסר ודאות – הוא לא יודע מתי הוא יגיע לקבע, הוא לא יודע מה יהיה מקור הפרנסה שלו.

ליאור כלפה: מר רענן דינור דיבר על הסוגיה של מספר מתיישבים שעוברים מאתר לאתר.

ליאור כלפה: אנשים כבר מתלבטים 'רגע, אני יכול היום עם היכולת הכספית שלי לבנות פה, לא, אולי אני אלך לבנות במקום אחר, אולי מחיר הקרקע.

ליאור כלפה: ..'.

ליאור כלפה: הדבר הזה יוצר קשיים מאוד בגרעינים הקהילתיים ולשמחתנו הרבה, ובזה צריך להדגיש, לשמחתנו הרבה, המזל של מדינת ישראל בהקשר הזה, כי אחרת זה היה פצצה שמתפוצצת לכולנו בפנים, שיש את הגרעינים הקהילתיים.

ליאור כלפה: אנחנו רואים היום באתרים, והמנהלת היום יושבת אחת לכמה זמן על פניות של תושבים שמבקשים להיכנס לאתרים הזמניים ויאמר פה מר דניאל שטרוק שיש לו עשרות פניות להיכנס לאתרים הזמניים כבר היום.

ליאור כלפה: אנשים מוכנים לרדת מדירות של 150, 160 מטרים להיכנס לקרוון של 60 או 90 מטרים, בשביל דבר אחד: להיות עם הקהילה, שזה עוגן.

ליאור כלפה: זה העוגן של הציבור הזה.

ליאור כלפה: גם אנחנו למדנו בשנתיים האחרונות.

ליאור כלפה: ביחס גם לחוסר המחשבה, גם אצלנו בתחילת התהליך וגם בקדם התהליך, לקהילות שהתחילו משא ומתן לפני תחילת התהליך, זו היתה תקופת לחץ.

ליאור כלפה: תקופת לחץ, אתה בחוסר ודאות, אתה לא יודע מה קורה עם המשפחה מחר בבוקר וגם אצלנו היו טעויות שהתקבלו אז מתוך אותו לחץ, מתוך אותה תחושת תלישות שהיתה לכולנו.

ליאור כלפה: היום ראשי הקהילות שנמצאים בין הפטיש לסדן כבר, נמצאים בשתי מחסניות ביטחון כדי לא לחזור על הטעויות האלה.

ליאור כלפה: אנחנו רואים, בחלק מהמקרים, ויכוחים בין ראשי הקהילות לבין מנהלת סל"ע בסוגיות שהן קיומיות, אם זה מקורות פרנסה, אם זה נושא של שמירת המרקם הקהילתי.

ליאור כלפה: בסוגיות האלה היום ראשי הקהילות לא יכולים להרשות לעצמם להתפשר.

ליאור כלפה: אני רוצה רק להציג פה בפני אנשים מה זה ראש קהילה באתר קרוונים.

ליאור כלפה: באתר קרוונים, עם כל הלחץ, כל שבת יוצא עלון שבת.

ליאור כלפה: תושב רואה 'רגע, מה חדש?

ליאור כלפה: לא חדש כלום היום'.

ליאור כלפה: ברגע שהוא פוגש את יושב ראש המזכירות שלו, במקרה הטוב אם הוא מגיע לבית הכנסת, מהבית עד בית הכנסת זה טוב, כי בכל הדרך טוחנים לו את השכל.

ליאור כלפה: זו הכתובת, הם לא רואים אף אחד אחר, הם לא מכירים, הציבור לא מגיע למשרדי ממשלה.

ליאור כלפה: האדם היחידי שהוא פוגש ביום יום זה את חברי המזכירות ואת יושב ראש המזכירות.

ליאור כלפה: יושבים ראשי הקהילות בין הפטיש לסדן.

ליאור כלפה: מצד אחד, התושבים, מצד שני משרדי הממשלה שנושאים ונותנים איתם והם עובדים באיזה שהיא מציאות בלתי רגילה ובלתי אפשרית.

ליאור כלפה: צריך להחזיק להם אצבעות ולהצדיע להם שהם עומדים בזה.

ליאור כלפה: בחלק מהמקומות ראשי הקהילות התחלפו 3 ,4 פעמים מחוסר עמידה.

ליאור כלפה: בחלק מהמקומות זה שהם עומדים שנתיים, זה נס גדול.

ליאור כלפה: לעצם העניין, ואני אקצר: תמונת המצב ברורה, הדברים ברורים.

ליאור כלפה: אנחנו חושבים שאפשר לפתור את הבעיות.

ליאור כלפה: אנחנו רואים ואני חייב לציין שלמשל במשרד החינוך כשישבנו, הדברים נשמעים, יש הקשבה ובדרך כלל גם ניתן לפתרון.

ליאור כלפה: נכון, יש עדיין ויכוחים כאלה ואחרים שלא באו לידי סיום וסיכום, אבל יש איזה שהיא היענות חיובית לתת פתרונות ולהכיר בבעיות ובמצוקות.

ליאור כלפה: אני חושב שנדרש היום לאור המציאות, לאור המצב שכרגע אנחנו בו, שאף אחד לא חשב עליו, אף אחד לא תכנן שמגורי הביניים האלה יהיו למעלה משנתיים,לא משרדי הממשלה, לא אנחנו.

ליאור כלפה: נדרשת פה מחשבה, להכין תוכנית חומש.

ליאור כלפה: קודם כל, לשלב הזמני שכנראה הוא יתארך הרבה יותר משנה-שנתיים.

ליאור כלפה: למרות המצגת, סליחה כבוד המנהל הכללי, מר רענן דינור, כי כשהיינו פה בדיון לפני כשנה, היתה גם מצגת.

ליאור כלפה: אז נכון, בחלק מהמקרים המתיישבים מתעקשים על שמירת המרקם הקהילתי וכנראה שבלי זה גם יהיה קשה מאוד לצאת מהקרווילה לבנייה, אבל היום, גם האתרים שיש בהם פיתוח ותשתיות, הם אתרים מועטים.

ליאור כלפה: מודגש פה ניצנים.

ליאור כלפה: ניצנים זה היה ספינת הדגל של ראש הממשלה , מר אריק שרון, שהיתה הצעה בתוכנית בזמנו כדי למשוך אותנו לצאת מהגוש.

ליאור כלפה: היום בתוכנית ניצנים אין תשתיות עדיין.

אבשלום וילן: למה ניצנים, שהרבה דובר בה, למה לוקח שנתיים עד שאפשר להתחיל לבנות ועוד לא רואים?

אבשלום וילן: אני רוצה להבין למה.

ליאור כלפה: למה?

ליאור כלפה: זה ויכוח בין המשרדים למשל על תקציב.

ליאור כלפה: אבל יושב פה הבחור מניצנים, אני מעדיף שהוא יציג את מלוא הנתונים לגבי פרויקט ניצנים.

אבשלום וילן: לא, אני שואל אותך בלי לרדת לפרטים.

אבשלום וילן: מדוע לאחר שיש החלטות ממשלתיות ופרויקט ניצנים היה ספינת הדגל, אתה אומר, עדיין לא הגיעו לשלב שבו אפשר להתחיל לבנות.

זבולון אורלב: אני חושב שמי שצריך לתת את התשובה זה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה שוודאי רשם את השאלה ולפני שהוא יעזוב, בשעה 14:00, נאפשר לו להשיב על כמה מהשאלות.

זבולון אורלב: שאלה מאוד טובה ורצינית.

ליאור כלפה: אני אומר שאנחנו היום לא מחפשים להיכנס לאיזה שהוא עימות או מאבק, זה לא המקום שאנחנו נמצאים בו, ואנחנו, הרבה מהציבור וגם חלק מהיושבים בבניין הזה אומרים לנו, 'אתם שקטים מדי, עוד לא ניערתם את הגדרות בכנסת'.

ליאור כלפה: זה לא הסגנון שלנו, וכדי להגיע למצב כזה, זה לא המנטליות וזה לא אנחנו.

ליאור כלפה: אני חושב שנדרש היום באמת רגע לחשוב ולראות במציאות הזו, ולהכין תוכנית חומש קודם כל, למציאות הזמנית; מה זה דורש מכלל משרדי הממשלה.

ליאור כלפה: ומעבר לזה, לראות את העניין הזה כמשימה לאומית.

ליאור כלפה: מה זה אומר משימה לאומית?

ליאור כלפה: לא יכול להיות שמשרד ממשלתי אחד, ויסלחו לי החבר'ה ממנהלת סל"ע, פשוט לא שם.

ליאור כלפה: לא מעניין אותו שמנהלת סל"ע אמונה על זה ולא מעניין אותו, הוא פשוט לא מתעניין בזה.

ליאור כלפה: זאת אומרת, זה לא מפריע לו שהנקודה הזאת היא החסם והיא פותרת שורה ארוכה של משפחות, אבל זה יכול לשבת אצלו בצד, יש לו ערימה של דברים.

ליאור כלפה: הנושא הזה של ההתנתקות היה משימה לאומית אולי ב-15 לאוגוסט 2005.

ליאור כלפה: ככל שחולף הזמן, זה כבר לא משימה לאומית וככה רואים את זה משרדי הממשלה השונים, כי היום אנחנו נתקלים ורצים בין משרד למשרד כדי לפתור בעיה, יחד עם נציגי המנהלת.

ליאור כלפה: תודה.

צבי הנדל: שלום לכולם.

צבי הנדל: אני מראש מתנצל, גם בפני המנהל הכללי ובפני כולם, אם בשלב כזה או אחר ,שאעשה אותו הכי קצר שאני יכול, אני אתרגש מעבר לצורך.

צבי הנדל: אני רוצה להתחיל עם ההסכמה בין חבר הכנסת יצחקי ואורי אריאל.

צבי הנדל: אני לא ארד לפרטים, רק אזכיר דבר אחד שמאוד התרגשתי ממנו.

צבי הנדל: 'אתם תקבלו פיצוי איקס, וואי, זד, בתנאי שתחתמו שאין לכם תביעות אחרות'.

צבי הנדל: זאת אומרת, ממה נפשך?

צבי הנדל: או שאתה יודע שאתה לא נותן לי מספיק, או שאתה לא מאמין בבתי משפט ואתה חושב שבתי משפט הם לארג'ים.

צבי הנדל: אני מכיר את זה קצת הפוך, אבל עצם העובדה שמישהו מבקש ממני לחתום ודיבר איתי חבר הכנסת אורי אריאל, וגם אביגדור יצחקי, והוא אומר 'מה איכפת לכם?

צבי הנדל: בלי זה, לא תקבלו, אחר כך נראה מה יהיה' וזה.

צבי הנדל: נכון, אתם מנצחים אותנו.

צבי הנדל: לאט לאט אנחנו מתעייפים.

צבי הנדל: עכשיו, הואיל ואף אחד מאיתנו לא ייצא להפגין על כסף, כי הרי זאת השיטה להשניא אותנו, הרי מיד אומרים 'כל אחד מקבל בממוצע 2.5 מיליון' וכולי וכולי, ואני מנסה לדבר את האמת, לא במספרים שהם שקריים, כי זה לא כסף שלי.

צבי הנדל: זה, אם נחזור למה שהיה לי, אין לי אגורה.

צבי הנדל: אני רוצה דבר פשוט, וזאת כל בקשתי.

צבי הנדל: ואני מדבר בשם כולם, לחלק את העניין לשניים.

צבי הנדל: האחד, לתת לנו את מה שהיה לנו.

צבי הנדל: לא רוצה לא מילימטר פחות.

צבי הנדל: את מה שהיה ממש, לא אקבל, כי זה שם, אבל דומה לזה, אבל גם לא מילימטר יותר ולא מילימטר פחות.

צבי הנדל: בשום דבר.

צבי הנדל: זאת אומרת, אני לא רוצה בית פחות במילימטר.

צבי הנדל: אל תתנו יותר, אבל אותו דבר.

צבי הנדל: משק – אותו דבר.

צבי הנדל: בלי סיפורים של חישובים מטורפים של המורטיזציה, כאילו בלאי של מכונה שעשתה מיליונים, כן, אבל היא כבר בת 12 או 13, אז מבחינה חשבונאית היא לא שווה.

צבי הנדל: אבל מה זה מעניין אותו?

צבי הנדל: לקנות כזה זה מיליון שקלים.

צבי הנדל: הוא לא היה צריך לקנות, היה לו את זה.

צבי הנדל: עכשיו, אני מביא את זה כדוגמה, כי זה לרוחב כל החזית.

צבי הנדל: הייתי שלשום אצל רואה החשבון, הפרטי שלנו, איש לא דתי, איש שהצביע שנים למפלגת העבודה, זה לא שייך, אבל אני רוצה שתבינו שזה לא בדיוק מגוש אמונים.

צבי הנדל: גר ברמת השרון בווילה מפוארת, משרד באמצע תל אביב.

צבי הנדל: הוא רותח.

צבי הנדל: שאלתי 'מה קרה?' הוא אומר 'תשמע, המדינה הצליחה להטריף אותי ולעשות ממני שונא מדינה כמו שלא הייתי מעולם'.

צבי הנדל: אמרתי 'אתה?' (אני לא רוצה להגיד את השם.

צבי הנדל: מי שירצה, אני אגיד לו אחר כך).

צבי הנדל: 'אתה?

צבי הנדל: אתה?

צבי הנדל: שאתה כל כך מקפיד ושומר ומרובע?', כמו רואה חשבון.

צבי הנדל: אז הוא אומר 'תשמע, (ואני מספר את הסיפור בשביל שתבינו מה התחושה שלנו, אם הוא אומר את זה) היה לי ויכוח על איזה הצמדה או משהו כזה, נדרשנו לסעד של בית משפט.

צבי הנדל: בית המשפט הכריע שאני צודק, על פי החוקים הקיימים.

צבי הנדל: אני יושב באחת הוועדות, שאני לא צריך לשבת, כי יש עורכי דין, אני רק מכין את הניירות עם החשבונות.

צבי הנדל: אני יושב באחת הוועדות, אחד האנשים שיושב בוועדות, אומר, בקשר לזהו?

צבי הנדל: אנחנו יושבים על המדוכה איך לסדר שההחלטה שאתה הבאת לנו תהיה מיותרת'.

צבי הנדל: אני אומר את זה במלים עדינות.

צבי הנדל: הוא אומר לי 'אתה קולט שפקיד מדינה אומר לי, אפילו לא מתבייש להגיד את זה בפנים, בלי ליפות, שיושבים על המדוכה איך לתחמן החלטת בית משפט?

צבי הנדל: ותגידו מה עשיתם להם, אם לא הייתי מכיר אתכם, אם לא הייתי מלווה את ההתיישבות החקלאית (הוא רואה חשבון של רוב היישובים החקלאיים) הייתי חושב איזה סחורה יש שם'.

צבי הנדל: הוא אומר 'אני רותח'.

צבי הנדל: התחלתי להסביר לו איך אנשים אצלנו מרגישים, אז הוא אומר 'אתה מספר לי?

צבי הנדל: אבל אני הרי יש לי בית, אני חוזר אליו ואם אני מרגיש ככה, איך אתם מרגישים'.

צבי הנדל: זה מלה על האווירה, עכשיו קצת לתכל'ס.

צבי הנדל: אמרתי דבר אחד על ההסכמה המותנית בהתחייבות שלא לתבוע, שזה מאוד מקומם וזה גם מראה שאתם יודעים בדיוק שאתם לא נותנים מה שצריך לתת.

צבי הנדל: אחרת לא הייתם מבקשים דבר כזה.

צבי הנדל: דבר שני, על העניין הקהילתי אמרתי ואין טעם לחזור.

צבי הנדל: אשקלון, מאחר ואני עסקתי בזה ודיברתי איתך שניים וחצי משפטים על זה, אז אני רוצה לציין.

צבי הנדל: אחרי שנתיים אומר לי המנהל הכללי משרד ראש הממשלה, על סוגיה שהממשלה החליטה עליה לפני שנתיים שהשטח שבו יוקמו שאריות היישובים באזור אשקלון יועבר מוניציפלית לחוף אשקלון, אם האזור יהיה קטן, ואם הוא יהיה מעל מספר מסוים, תהיה מועצה אזורית עצמאית.

צבי הנדל: עכשיו, הממשלה רוצה שזה יישאר בכלל בעיריית אשקלון שבהחלטת ממשלה בכלל אין אפשרות כזאת.

צבי הנדל: מסביר לי המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, שאישית הוא בן אדם זהב, מוכן להעיד והרבה עוד יעידו עליו גם, באמת אדם זהב, אומר לי 'צבי, תשמע, אני רוצה בטובתכם'.

צבי הנדל: בטלפון הוא אומר לי 'יכול להיות שאם אנחנו נעביר אותו עכשיו לחוף אשקלון תהליכי התכנון והסידור של הביוב שצריך לסדר אותו, שאשקלון כבר יודעים איך לסדר וכולי'.

צבי הנדל: אחרי שנתיים, אומר לי שהוא לא רוצה לעכב את התוכנית.

צבי הנדל: אם היית אומר לי יומיים אחרי שגירשת אותי מהבית, שבוע אחרי זה, 'בוא נרוץ מהר, נשאיר את זה באשקלון בשביל לקצר וזה'.

צבי הנדל: אבל אחרי שנתיים, ואתה אפילו לא מרגיש את האבסורד האדיר.

צבי הנדל: אני, מטעמי נימוס, אמרתי לך 'תשמע, אני לוקח את הצ'אנס'.

צבי הנדל: באמת באמת רציתי לטרוק את הטלפון.

צבי הנדל: אחרי שנתיים מספרים לי שלא רוצים לעכב, שמא הביוב לא יהיה זה.

צבי הנדל: את הסיבה האמיתית כולנו יודעים, אנחנו פוליטיקאים.

צבי הנדל: אני לא רוצה להגיד אותה פה.

צבי הנדל: זה לא בגלל זה ולא בגלל זה ולא בגלל זה.

צבי הנדל: וזו החלטת ממשלה שלכם.

צבי הנדל: לגבי 'אין הסכמות עם המתיישבים' ולגבי הבנה של הקהילה.

צבי הנדל: אין הסכמות עם המתיישבים רק מסיבה אחת.

צבי הנדל: שאנחנו רוצים עד כמה שאפשר, עד כמה שאפשר (אותו דבר זה לא יהיה לעולם), להיות המשך למה שהיה לנו.

צבי הנדל: זאת אומרת שבתנאים הכי קרובים, אם זה לא יהיה אותו דבר, ואני כבר לא מצפה שיהיה אותו דבר, אז הכי קרובים, שהבן של השכן שלי שיכול היה להמשיך לגור בישוב של ההורים, או ישוב לידו, בתנאים הכי קרובים יוכל להמשיך.

צבי הנדל: הוא לא אשם שעכשיו גירשו אותו מביתו ויכול מאוד להיות שהבית בחלוצית או שמומית או לא יודע איפה שזה לא יהיה, הקרקע שם יקרה יותר.

צבי הנדל: הוא רוצה באותם תנאים להמשיך לגור, באותה קהילה.

צבי הנדל: הקהילות לא מוכנות לחתום, עד שלא יקבלו התחייבות שהם יקבלו את התנאים כמעט אותו דבר, כפי שהיו בעבר.

צבי הנדל: אני רוצה לומר לגבי התשלומים.

צבי הנדל: התחלתי להגיד שזה מתחלק לשני חלקים.

צבי הנדל: האחד, זה על הרכוש עצמו, שצריך לשלם כמה שצריך לשלם וזאת סוגיה אחת ויש סוגיה שנייה - פיצוי.

צבי הנדל: הרי לקחו משפחה, הרסו אותם נפשית, אין מישהו שאין לו, איך אומרים החבר'ה 'שריטה', אין משהו.

צבי הנדל: ואם מישהו חושב שהוא גיבור וחלק ממשפחתו או כולה עוד לא מטופלים אצל פסיכולוג, אז זה יגיע עוד מעט.

צבי הנדל: המצב הוא קשה.

צבי הנדל: חשבתי שבמצב כזה צריך שייעשה משהו לתיקון החקיקה.

צבי הנדל: הסתבר לי שיש החלטה, שמוביל אותה כנראה משרד המשפטים, אני לא יודע, אבל מבחינתי זה ראש הממשלה, שבשום אופן לא לשנות את החוק.

צבי הנדל: זה מן דבר, ריצת אמוק, הואיל וכנראה אנחנו רוצים לפנות גם את יהודה ושומרון ורמת הגולן (אין לי הסבר אחר) - לא לגעת בחוק.

צבי הנדל: אמרת שם שלושה ילדים קטנים ישלמו כסף?

צבי הנדל: מישהו שאל אם תיקנו את החוק, אז אמרת 'לא, אנחנו עושים בלי תיקון חוק'.

צבי הנדל: שום דבר לא תוקן מפחד שמא יקרה משהו.

צבי הנדל: החוק הזה הוא חוק דרקוני, זה חוק גזל של הגירוש.

צבי הנדל: זה הכי חד משמעית.

צבי הנדל: כל מי שיילקח מבחוץ, תביאו מדנמרק איזה רואה חשבון שיעבור על החוק עם מישהו ויגיד האם זה טוב או לא טוב, מה התמורה וכולי, הוא יגיד בדיוק את מה שאני אמרתי.

צבי הנדל: אבל את החוק אפשר לתקן.

צבי הנדל: עכשיו מחפשים, בדרך לא דרך, מה לעשות שבדרך לא דרך, הביורוקרטיה לא נותנת לתקן.

צבי הנדל: הוא רוצה דרך מלך.

צבי הנדל: גם אם אתה רוצה לעקוף חוקי תכנון, אז הוא רוצה שתחוקק כמו שעשית כשהיתה העלייה הגדולה או כמו שעשית כשסללת את כביש 6 ולא לנסות לתחמן את הפקידים.

צבי הנדל: הפקידים לא אשמים, יש להם כללים שאם אין להם 1,2, 3, אסור להם לחתום, אז הם לא חותמים.

צבי הנדל: זה לא מעניין אותם כל הסיפורים.

צבי הנדל: לכן יש דרך המלך.

צבי הנדל: ואני אומר שהפיצוי ודרך המלך צריכים להיעשות ובחוק.

צבי הנדל: זאת אומרת, צריך שיהיה שינוי חקיקה.

צבי הנדל: אני הגשתי תיקון חוק, לסעיף 1, שהוא הסעיף היחיד שבא בצורה כלשהי לפצות.

צבי הנדל: לא לשלם עבור נכס שהיה לי, כי זה אני מקווה שמה שאתם לא תיתנו, בתי המשפט ייתנו בעתיד.

צבי הנדל: למי שיהיה כוח ללכת לבתי משפט.

צבי הנדל: לרוב האנשים אין סבלנות ואין כוח ללכת לבית משפט, אבל אולי חלק כן ילכו ואולי יהיו תביעות ייצוגיות ולא יהיו אנשים שלא יודע מה נגמר עם הבתים, עם השמאים שפברקו את השמאות.

צבי הנדל: אבל את הסעיף היחיד שהוא פיצוי, את זה חייבים לשנות בחוק.

צבי הנדל: אני הגשתי הצעת חוק ואני רואה פה הרבה חברי כנסת, חלק היו וחלק יצאו, והפיצוי, שהוא הסעיף היחיד שהוא לא עבור נכס, אלא פיצוי, הוא, בכוונה עשיתי את זה, בגובה של מחצית מהסכום שקיבלו מגורשי חבל ימית.

צבי הנדל: זאת אומרת, שזה עדיין פי שלוש ממה שהציעו לגוש קטיף, יותר מפי שלוש.

צבי הנדל: אבל אחרי פי שלוש, זה פחות מחצי ממה שקיבלו בחבל ימית.

צבי הנדל: אני רוצה לראות איך הממשלה, שבפתיחה נאמר שכולנו באותו צד ורוצים לעזור ולטפל בזה, תעמוד על הרגליים האחוריות בשביל לטרפד את החוק הזה.

צבי הנדל: אם לא, אני אסיר את הכובע.

צבי הנדל: אבל אני כבר מריח, רק החוק קיבל את המספר שלו לפני שלושה-ארבעה ימים, כבר נעמדים על הרגליים האחוריות בחקיקה הזאת.

צבי הנדל: לכן אני רוצה לסיים ולומר כך: הבקשה שלנו והיא היחידה – שנקבל הכי קרוב למה שהיה לנו, שלא תתייחסו כאילו אנחנו אויב.

צבי הנדל: חל שיפור מאז שיש סגן במנהלת סל"ע, שאני חייב לו התנצלות כי פגשתי אותו לפני כמה חודשים ועוד לא הכרתי אותו.

צבי הנדל: חל שיפור מסוים, אבל עדיין, שמעתם מה סיפרתי על רואה החשבון, תבינו שאנחנו רוצים דברים בסיסיים, לא בזווית הראייה שלכם.

צבי הנדל: בזווית הראייה שלכם זה איך אנחנו מתחמנים אותם, איך מסדרים אותם שיקבלו פחות, כאילו אנחנו אויב.

צבי הנדל: אנחנו לא אויב.

צבי הנדל: גם אם היתה מחלוקת פוליטית ואידיאולוגית לגבי ההתיישבות הזאת, שעכשיו אתם אוכלים את הכובע ומה לא תאכל בשביל הטמטום ההרסני הזה שנעשה במהלך ההזוי הזה, אבל עכשיו אין כבר ויכוח, אין כבר התיישבות בגוש קטיף, אין מתנחלים.

צבי הנדל: אני כבר לא מתנחל.

צבי הנדל: וואלה, אני בורגני באמצע הארץ, גר ליד הביוב של אחד היישובים ובקרוון, ברוך ה', ועכשיו אני רוצה שתטפלו בי, כמו באזרח נורמלי.

צבי הנדל: ואם כך מטפלים באזרח נורמלי, אז אני לא יודע איך עושים עם אזרח לא נורמלי.

צבי הנדל: ואני רק אסיים שכשמגרשים יהודי שפלש לאדמה לא-לו, באזור תל אביב, ארגזים לא ארגזים, יש הרבה דוגמאות לעניין הזה, הוא מקבל משמעותית (תזכרו מה שאני אומר לכם) זה לא עשרה ולא עשרים ולא שלושים ולא שבעים ולא מאה אחוז יותר, משמעותית יותר על הנכס שלו ממה שאנחנו מקבלים על נכס שלא גנבנו, לא פלשנו, לא נכנסנו בלי רשות.

צבי הנדל: מי שיצליח להראות לי, בגדול, לא במקרה בודד, שמה שאני אומר זה לא נכון, אז שלא יתקן את החוק.

צבי הנדל: אבל אם מה שאני אומר זה נכון, ואני יכול להביא המון תיקים חלוטים אחרי בית משפט, מה התוצאות שקיבלו אנשים שפלשו לאדמה לא-להם, או לנכסים לא-להם, מה הם קיבלו, ומה מקבלים אלה, אבל אלה יקבלו מיליונים ולכל מתיישב יש פתרון ומה עוד היה שם בתשדירים?

צבי הנדל: הרבה דברים טובים.

צבי הנדל: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת עמירה דותן כבר הודתה לצוות מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, אבל יש להם גם שמות – אתי וייסבליי, אורי טל ואורלי לוטן, שגם נמצאת כאן.

זבולון אורלב: תודה, שוב.

זבולון אורלב: החומר.

זבולון אורלב: עוד מעט יעלה באתר האינטרנט של הכנסת, כך שכל מי שרוצה, יכול לקבל את המסמך.

זבולון אורלב: עשיתם עבודה בהחלט טובה, אני מצטרף למחמאות של חברת הכנסת עמירה דותן.

זבולון אורלב: על פי העצה של חברת הכנסת דותן, אני רוצה שנתחיל לטפל בנושאים.

זבולון אורלב: הנושא הראשון שאנחנו רוצים לטפל בו זה המגורים הזמניים.

זבולון אורלב: כלומר, אנחנו שומעים מאנשים שגם על פי המצגת, פתרונות הקבע הם לא מחר בבוקר.

זבולון אורלב: הם ייקחו שנה פלוס.

זבולון אורלב: כי גם אם יש התחלת בנייה ביולי 2008, אנחנו יודעים שזה לא יולי וגם הבנייה לוקחת שנה-שנתיים.

אפי איתם: אומר את זה כשר שיכון לשעבר, אם בחמש שנים יעמדו פתרונות מסודרים, אני---

זבולון אורלב: אתה צודק, אתה צודק ולכן צריך לדבר על מה קורה בפתרונות הזמניים.

זבולון אורלב: שמענו על אתר ניצן, שלכאורה הוא אתר הדגל, שיש בו בעיות.

זבולון אורלב: אנחנו שומעים על קהילת אריאל.

זבולון אורלב: הייתי שם, מה אני אגיד לכם?

זבולון אורלב: מחנה פליטים כבר נראה יותר טוב איך שנראה שם.

זבולון אורלב: מה שקורה שם בתוך הקרוונים שלהם.

זבולון אורלב: מה קורה עם הפתרונות הזמניים?

זבולון אורלב: מי מטפל?

זבולון אורלב: מה התקציב?

זבולון אורלב: מה לוח הזמנים?

זבולון אורלב: מי נושא באחריות?

זבולון אורלב: מה התוכניות?

זבולון אורלב: כי מלכתחילה, כמו שנאמר, זה תוכנן רק לזמן קצר.

זבולון אורלב: אם אינני טועה, אגב, יש גם בג"צ של היישוב ניצן נגד האתר ונדמה לי שהתחייבו לבג"צ שתוך ארבע שנים לא יהיה אתר, אם זכרוני לא מטעה אותי.

זבולון אורלב: אבל לא יעמדו ב-4 שנים.

זבולון אורלב: מה עומד לקרות?

זבולון אורלב: אני מציע שניתן לגב' צביה שמעון, או למישהו אחר ממנהלת סל"ע להתייחס לשאלה הזאת והכול בקצרה, אם אפשר שמעכשיו פחות פרוזה, יותר עובדות, יותר נתונים, יותר לוח זמנים, יותר התחייבויות.

זבולון אורלב: תודה.

עמירה דותן: גם פיזית וגם תוכנית.

עמירה דותן: זאת אומרת, כי אנשים גרים שם, שיהיה להם גם- - -

צביה שמעון: יש בעיות בקרווילות ואנחנו מטפלים.

צביה שמעון: בנינו מהר מאוד 1,100 קרווילות למתיישבים ועוד מבני ציבור ויש בעיות ובעיות לא מעטות.

צביה שמעון: בשנה שעברה הממשלה הקצתה מיליון ו-100,000 שקלים לטיפול בבעיות.

צביה שמעון: נמצאים כאן נציגי משרד השיכון והחטיבה להתיישבות.

צביה שמעון: נמצא כאן המנהל הכללי של עמיגור.

צביה שמעון: עמיגור עברו בכל האתרים ומיפו את כל הבעיות.

צביה שמעון: השנה, בהחלטות ממשלה, העברנו שני מיליון שקלים ואם יהיה צורך, אנחנו נביא עוד החלטת ממשלה.

צביה שמעון: הבעיות בשוטף מטופלות, הן על ידי משרד השיכון, עמיגור, והן על ידי החטיבה להתיישבות.

זבולון אורלב: לא הבנתי.

זבולון אורלב: מי אחראי לתחזוקת אתר קרוונים?

צביה שמעון: משרד השיכון והחטיבה להתיישבות.

צביה שמעון: משרד השיכון, על הקרווילות שהם בנו.

צביה שמעון: החטיבה להתיישבות – על הקרווילות שהם בנו.

זבולון אורלב: ולתוכניות?

עמירה דותן: עשיתם מיפוי, המיפוי לקח זמן, יודעים עכשיו מה הבעיות ויודעים גם את קצב הבלאי שיהיה.

עמירה דותן: זאת אומרת, אפשר לצפות כמה כסף---

צביה שמעון: אז הם צפו ואושרו 2 מיליון שקלים ל-2007 ואני אומרת כאן שאם יהיה צורך ביותר, אז אנחנו נביא יותר.

לימור לבנת: אתם יודעים איזה סוג של בעיות ומן הסתם יודעים גם להעריך מה צריך לעשות.

צביה יעקב: אז אני אומרת שוב, אמרתי פעם ואני אומרת שוב, לפי מה שצריך לעשות הקצינו את הכסף.

צביה יעקב: זאת היתה ההערכה של משרד השיכון והחטיבה להתיישבות וככה הבאנו לממשלה.

צביה יעקב: ואושרו שתי הבקשות, גם של משרד השיכון וגם החטיבה להתיישבות.

עמירה דותן: כשיש למישהו בעיה, למי הוא פונה?

עמירה דותן: יודעים למי פונים?

צביה יעקב: כן.

צביה יעקב: ראשית יש נציגים שלנו בשטח.

צביה יעקב: אנשי מנהלת סל"ע יושבים בשטח ואנשי עמיגור והחטיבה להתיישבות מסתובבים ואנשים יודעים למי לפנות.

אריה אלדד: גב' צביה יעקב, כשהם נכנסו לקרווילות והם חתמו חוזים זמניים, אחרי שנה וחצי, נדמה לי, התחילה חרב הגירוש שוב לבוא ולהתנופף מעל ראשיהם.

אריה אלדד: הבעיה הזאת נפתרה?

אריה אלדד: לא מאיימים לפנות אותם מהקרווילות?

צביה יעקב: שלושה קיבוצים, כרמיה, אור הנר ומפלסים בלבד.

צביה יעקב: הבעיה בשלב מתקדם של משא ומתן.

צביה יעקב: ברור לשלושה הקיבוצים שהאנשים לא ייצאו מהקרווילות, אנחנו עכשיו מדברים על המחיר.

צביה יעקב: אני הראיתי קודם מכתב לחבר הכנסת אורי אריאל עם הדרישות של קיבוץ מסוים.

צביה יעקב: משרד האוצר הצטרף אלינו, אנחנו נלך לקיבוץ, נגמור, ומה שאנחנו גומרים איתם, אנחנו נשלם גם לאחרים.

צביה יעקב: זה מוסכם על שלושת הקיבוצים.

צביה יעקב: לעוד שנתיים, עם אופציה לעוד שנה.

זבולון אורלב: מר יובל פרנקל, אני מבין שאתם מופקדים על האתרים הזמניים.

יובל פרנקל: רוב האתרים, לא על כולם.

זבולון אורלב: יש רשימת מפגעים, תיקונים, יש רשימת ליקויים.

זבולון אורלב: נעשה סקר, נכון?

זבולון אורלב: כמה עולה לתקן את הטעון תיקון?

יובל פרנקל: זה צריך להיות פר כל מפגע בפני עצמו, אבל אנחנו הגשנו בקשה תקציבית וגייסנו את התקציב שביקשנו.

זבולון אורלב: כלומר, אין בעיה תקציבית לתחזק את האתרים?

יובל פרנקל: אין בעיה תקציבית, בכפוף לזה שאלה הן התקלות שמתגלות.

יובל פרנקל: יתגלו דברים נוספים, יש פתיחות לעניין הזה.

זבולון אורלב: יש מישהו מהמתיישבים, שרוצה להגיב לנקודה הזאת?

זבולון אורלב: רק לנקודה הזאת.

זבולון אורלב: אליעזר אוירבך מהאתר של עין צורים.

אליעזר אוירבך: בעין צורים, למשל, יש בעיה של מזגן, המדחס הלך ועולה בסביבות 3,000 שקלים.

אליעזר אוירבך: זה הגיע לשולחנו של מר יובל פרנקל.

אליעזר אוירבך: תראה עד לאיפה זה הגיע.

אליעזר אוירבך: לפי מה שאמר לי המזכיר של הקהילה, הוא אמר 'אני צריך תקציב משרד השיכון'.

אליעזר אוירבך: מדחס של מזגן.

אליעזר אוירבך: נשים לא יכולות להתפלל בשבת, ואני כיושב ראש מזכירות, כמו שאומר ליאור כלפה, הולך ברחוב, מקבל על הראש, על מדחס של מזגן.

אליעזר אוירבך: הייתי מוציא מכסי את הכסף הזה.

אליעזר אוירבך: זו דוגמה אחת.

לימור לבנת: במקרה כזה אתה פונה ליובל פרנקל, למנהלת סל"ע?

אליעזר אוירבך: שלחו אותנו למנהל הכללי של עמיגור.

לימור לבנת: אתה פנית לעמיגור, מה קרה?

לימור לבנת: מה הוא אמר לך?

אליעזר אוירבך: יש הררכיה שם.

אליעזר אוירבך: שלחו אותי עד לשולחן של המנהל הכללי.

לימור לבנת: מתי זה היה?

אליעזר אוירבך: לפני שבועיים.

מוטי אלימלך: אני, ברשותכם, רוצה להסביר את השיטה ומה מתכונת העבודה.

מוטי אלימלך: אנחנו במנהלת סל"ע, מטפלים באתרים ומרכזים את העבודה מול כל הקהילות.

מוטי אלימלך: יש קשר ישיר בינינו לבין האחראים בקהילות בכל בעיה שמתעוררת ולא נסגרת ברמת השטח.

מוטי אלימלך: בכל ישוב יש אחראי מטעם מנהלת סל"ע שעובד מול המזכירים של הישובים, מקבל מהם פניות.

מוטי אלימלך: שתי החברות שנותנות לנו שירות בניהול האתרים, חברת עמיגור, בסדר גודל של 900 יחידות, החטיבה להתיישבות – סדר גודל של 200 יחידות, יש להם מוקד שקולט ומקבל את ההודעות מהתושבים ומרכז אותן ומוציא אותן לאנשי העבודה.

מוטי אלימלך: לשמחתי, בשנה הזאת הגענו לסידור שבאתר ניצן, ששמה היו מרוכזות רוב הבעיות, הקמנו צוותי עבודה על בסיס המפונים, שהם קבלני משנה שעושים תיקונים.

מוטי אלימלך: כשמתקבלת הודעה היום, כבר היום מגיע איש לבית ומתקן את מה שצריך.

מוטי אלימלך: בנוהל האחזקה השוטפת שמשרד השיכון קובע את נוהלי העבודה.

מוטי אלימלך: יש דברים שהם חריגים כדוגמת המדחס למזגן, שלא נכללים באחזקה השוטפת, זה מגיע אלינו בצינורות של האנשים שלנו בשטח ואנחנו מטפלים בהם בצורה ייחודית.

מוטי אלימלך: הנושא הזה יטופל ויקבל פתרון.

זבולון אורלב: איפה הרשויות המקומיות פה?

מוטי אלימלך: הרשויות המקומיות בעסק הזה לא נכנסות.

מוטי אלימלך: הדוגמה של אליעזר אוירבך, במועצה אזורית נחל שורק, היא מיוחדת, כי אצלו בנינו בתחום המועצה, סדר גודל של 200 יחידות שהוא נותן שירות אישי לתושבים ובעיות שלא נפתרות במסגרת החברות, עוברות דרכו.

יובל פרנקל: להעיר, פשוט לפרוטוקול, לא הגיע לשולחני ולא לטלפון שלי ולא לכל מקום אחר שקשור אליי.

יובל פרנקל: יושב כאן אלי אספסידו שיכול להעיד שגם רמפה שצריך להקים במהירות לנכה, ב-7,000 או 8,000 שקלים, כשהיא מגיעה, התשובה היא תוך יום.

יובל פרנקל: הסיפור הזה, אני אבדוק את זה אחרי הישיבה, לא הגיע אליי לחלוטין.

עמירה דותן: אמרת את דברך וזה מטופל.

עמירה דותן: מהשטח אני יכולה לומר שיש פידבק ממש מצוין.

עמירה דותן: אמר את זה גם יושב ראש ועד המתיישבים, לעבודה, לקצב שלה, ובסך הכול.

עמירה דותן: אני רציתי אולי לוודא שכשאנחנו מגיעים לנובמבר 2007, ומה יקרה ב-2008, ומתחיל חורף ולא יודעים מה הולך להיות וזאת הבעיה.

עמירה דותן: אני מבינה שאושר התקציב, יפה מאוד.

מוטי אלימלך: לכן הכנו תקציב לנושא הזה.

אורי אריאל: תודה רבה, אדוני היושב ראש, וגם יושב ראש המשנה.

אורי אריאל: תודה למנהל הכללי של משרד ראש הממשלה ולגב' צביה שמעון, על כל מה שנעשה עד כה.

אורי אריאל: אף אחד לא דימה בנפשו שהיום מחלקים פה ציונים לשבח.

אורי אריאל: באופן טבעי, מעלים פה בעיות, זה טבעו של דיון.

אורי אריאל: כמי שחושב שהוא יודע כמה זמן מושקע בטיפול בבעיות, כמי ששמע את הדיווח שלך, אדוני המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, ושומע על מעל 209 החלטות של הממשלה.

אורי אריאל: כמי שנוכח בדיון עם ראש הממשלה והיום בדיון הזה, וכן הלאה, כולנו מבינים שאנחנו על ציר בנקט.

אורי אריאל: אני לא אומר את זה בכעס אפילו עכשיו, אני לא מבקר, אני רוצה שנכיר שיש בעיה.

אורי אריאל: הרי אני פניתי לראש הממשלה, לפני הדיון, ביקשתי 'אל תציגו עכשיו את כל מה שמנהלת סל"ע תכתוב לכם שעשיתם', כי עשיתם, אנחנו יודעים, תודה.

אורי אריאל: מותר להגיד תודה, למרות שזה תפקידכם, לפי כל נוהל וחוק.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: תגיד מה תעשו.

אורי אריאל: אתה מציג פה מצגת, אין התחייבות שמשהו יקרה, יש הערכות על יולי 2008.

אורי אריאל: טוב, זה רק שלוש שנים מהגירוש.

אורי אריאל: זה נשמע בסדר, זה כאילו עוד שנה.

אורי אריאל: זה רק עוד 3 חודשים, הרי עברו 24 חודשים.

אורי אריאל: אתם מוכנים כאן, אפשר לחתום על התאריכים האלה, ככל שזה תלוי בכם?

אורי אריאל: במעין סוגריים אני אומר, שאני שומע אותך שבכרמית זה בעיה עם המתיישבים, אני שומע.

אורי אריאל: לא יודע, יש כאלה דברים שאני לא הבנתי ואני חושב, לעניות דעתי, שאני מבין.

אורי אריאל: אני לא נוהג להגיד זה, במקרה הזה, אני חושב שאני יודע.

אורי אריאל: אני צמוד לאנשים לכל אורך הדרך.

אורי אריאל: מה אתם רוצים מנצר אריאלי, אולי פעם מישהו יסביר את הדבר הזה?

אורי אריאל: מה אתם רוצים מהם?

אורי אריאל: מה אתם רוצים ממשכיות?

אורי אריאל: ראש הממשלה חתם על משכיות.

אורי אריאל: אולי תסבירו פעם מה אתם רוצים מהם.

אורי אריאל: טוב, אז לא משכיות, אולי מישהו ייקח אותם על כפיים.

אורי אריאל: תראו, ציבור שיושב פה, יש לכולם באמת מזל.

אורי אריאל: זה אחד הציבורים היותר טובים, לא שאחרים פחות טובים, בארץ ישראל.

אורי אריאל: יושבים פה אנשים בשקט, יושב ראש הוועדה , מבקש שקט, כולם בשקט.

אורי אריאל: כאילו זה עניין מרוחק, איזו בעיה קטנה שצריכה פתרון.

אורי אריאל: מה, הם צריכים לשרוף את המועדון, אחרת ארץ ישראל לא מבינים עברית?

אורי אריאל: מה הם חטאו?

אורי אריאל: שמישהו יסביר פה מה האנשים האלה פשעו.

אורי אריאל: קח כל מי שאתה רוצה, יש פה 100 איש, תצביע על אחד מקרי שמישהו יסביר מה הוא לא בסדר.

אורי אריאל: הדברים שאתה מציג מראים שהחוק היה מעוות מלכתחילה, כי כל הזמן צריך לטפל בו.

אורי אריאל: למה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, אחד האנשים היותר עסוקים במדינת ישראל, תמיד, ודאי בשנים האחרונות, מלחמה בלבנון, אירועים באמת בסדרי גודל, צריך כל שבוע להשקיע שעות במאטריה הזאת?

אורי אריאל: הרי גם אתה היית שמח שלא היית צריך לטפל בזה, שהעניין היה פתור.

אורי אריאל: אני בטוח שידידתי, גב' צביה שמעון, היתה שמחה אם היא היתה יכולה להודיע בעוד 4 חודשים סוגרים את המנהלת.

אורי אריאל: אנחנו מדברים על שנים קדימה.

אורי אריאל: כאילו לא עבר זמן, כאילו.

אורי אריאל: יש רצון טוב, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

אורי אריאל: אני מכיר את כל האנשים שעוסקים בעניינים האלה, בכל המשרדים.

אורי אריאל: אני לא אזכיר שמות, כי אני אשכח את אמירה, אני אשכח את יוסי, אני אשכח את ההוא.

אורי אריאל: חבל, אני לא רוצה.

אורי אריאל: אתם יודעים שיש לא פחות מכך רצון טוב אצל המתיישבים.

אורי אריאל: אדוני היושב ראש, אני אגיד שני דברים לעתיד, והלוואי שאפשר יהיה לרכז פה את הדיבורים וגם את המסקנות שלך, מה עושים לעתיד.

אורי אריאל: מה אני אשפיע על מה שקרה לפני שנה בכרמית או בזה או בזה?

אורי אריאל: לא יודע להשפיע על זה.

אורי אריאל: מי שיודע להשפיע על העבר, שידבר.

אורי אריאל: אחד, חייבים חוק.

אורי אריאל: הוא לא עולה לכם כסף.

אורי אריאל: אין לו השלכות רוחב, אתם מתעקשים, אני אומר לכם שאני, שמנסה ומדבר איתכם השכם והערב, על הרבה נושאים, שמנסה להבין אתכם, לא מצליח לרדת לעומק דעתכם, מאיפה ההתנגדות.

אורי אריאל: אז ראש הממשלה, בלחץ גדול הסכים להגיד מעל הדוכן בדיון שהיה לפני שבוע, שהוא יבחן את זה.

אורי אריאל: תודה, אני הרי מכיר את זה.

אורי אריאל: הוא ירד מהבמה, אולי אמר לאחד העוזרים לרשום את זה, אני לא רואה שאתם הולכים לטפל, אלא אם אני אשמע תשובה אחרת.

אורי אריאל: אני מאוד אשמח.

אורי אריאל: אני לא רוצה חס וחלילה לייאש פה מישהו.

אורי אריאל: הדבר השני, צריך לשנות את החוק במספר סעיפים.

אורי אריאל: מה שכתוב בהסכם ההעתקה הקהילתית, "20 משפחות זכאיות".

אורי אריאל: אתמול פתחתי את פרשת השבוע, לא מצאתי את זה.

אורי אריאל: עברתי להפטרה, אין לזה זכר.

אורי אריאל: אם נניח שיש במקום אחד 16, לא נתגבר על זה?

אורי אריאל: מדינת ישראל לא תוכל לסבול את זה?

אורי אריאל: עד כדי כך?

אורי אריאל: עומד ראש הממשלה, מסביר שיש המון בעיות ביורוקרטיות.

אורי אריאל: הרי הביורוקרטיה היא שלך, היא של הממשלה, היא של ראש הממשלה, שהוא במקרה עד לפני יומיים גם שר האוצר.

אורי אריאל: זאת אומרת, צריכים שני אנשים להיפגש, ראש הממשלה ושר האוצר, שני אנשים חכמים מאוד, ולדבר ביניהם ולהחליט.

אורי אריאל: אז הוא לא מצא זמן לדבר עם עצמו.

אורי אריאל: אני לא יודע, אני לא רוצה להיסחף לדברים קשים.

אורי אריאל: שיגידו תאריכים.

אורי אריאל: אתם יודעים מה?

אורי אריאל: תוציאו, לאנשים, לא לנו, לכנסת, העתק אלינו, אם תסכימו, מה התאריכים לביצוע הסופי.

אורי אריאל: אם לא, הממשלה תפצה את האנשים.

אורי אריאל: אולי זה יעבוד ככה.

אורי אריאל: למה לא?

אורי אריאל: כמה זמן מגיע להם לסבול בקרווילות האלה?

אורי אריאל: אני בעזרת ה' אמשיך ללוות את המתיישבים, אמשיך לדבר עם כל מי שעוסק בעניין הזה בממשלה ומחוצה לה, מתוך כל מילימטר שאפשר לקדם, כל דקה שאפשר לחסוך, אני אומר לך אדוני, המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, על ההתנהלות, על השיטה כמו שהיא עובדת היום, אמר כבר יתרו למשה רבנו, שהיה כנראה מגדולי האומה, אליבא דכולנו, בשיטה הזו נָבֹל תִּבֹּל--גַּם-אַתָּה, גַּם-הָעָם הַזֶּה.

אורי אריאל: הבעיה היא בשיטה.

אורי אריאל: אם לא נמצא ביחד דרך לשנות את השיטה, כך או אחרת (אני לא רוצה עכשיו לפרט, יש הצעות), אני חושב שאנחנו תוקעים את עצמנו שלא ברצוננו כולנו, לא ברצונך, לא ברצוני, לא ברצון אף אחד.

אורי אריאל: זה לא שיש מישהו שהוא רשע בשביל להראות לאנשים.

אורי אריאל: אני מציע שתמצא זמן, תוכל לקיים דיון עם מספר אנשים על שינוי השיטה ואני מקווה שתמצא את הדרך ואני חושב שזה יעזור לכולנו.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: בכנסת פועלת שדולה של חברי כנסת מכל קשת המפלגות שבראשה עומדים שני חברי כנסת, חבר הכנסת אורי אריאל וחבר הכנסת זאב אלקין.

זבולון אורלב: ושוב, להראות שאין כאן ענייני קואליציה ואופוזיציה, אלא הולכים כאן ביחד בסוגיה הזאת.

זאב אלקין: אדוני היושב ראש, וגברתי יושבת ראש ל ועדת המשנה, אדוני המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה ואדוני מבקר המדינה, אני לא ארבה בדיבורים ויש כאן הרבה נקודות בדוח הזה שאפשר להתייחס אליהן, אבל אני ארצה להתייחס כאן רק לשתי נקודות בלבד.

זאב אלקין: נקודה אחת, למעשה חבר הכנסת אורי אריאל אולי אפילו כבר נגע בה והיא סוגיה של מחויבות ללוחות זמנים.

זאב אלקין: האם אנחנו יכולים לצאת מהדיון הזה עם החוברת של המצגת, לעקוב אחרי כל תאריך שמופיע כאן באותן נקודות שלא כתוב בסוגריים 'תלוי הסכמה עם המפונים' ולבוא ולשאול את מנהלת סל"ע ומשרד ראש הממשלה, כל פעם כשמגיע תאריך היעד, האם היעד הזה בוצע.

זאב אלקין: אם כן, אז הדיון הזה הועיל בהרבה.

זאב אלקין: אם לא, אז חוששני שנבוא לכאן עוד חצי שנה, עוד שנה, לדיון הבא והתמונה תהיה דומה, רק התאריכים ישתנו וכבר נדמה לי שהיינו בסרט הזה.

זאב אלקין: זאת שאלה לגבי העתיד.

זאב אלקין: אבל אני לא יכול לפתור את עצמי משאלה לגבי העבר, היות ואנחנו נמצאים בוועדה לביקורת המדינה.

זאב אלקין: אתם ועדה שבדרך כלל מסתכלת בעיקר אחורה ושואלת למה קרה מה שקרה.

זבולון אורלב: לא, עיקר עבודתה זה לדרוש שהליקויים שנחשפו בדוח מבקר המדינה יטופלו, זה עיקר משימתה.

זאב אלקין: נכון, אבל היא גם אמונה על החיפוש של הליקויים, וכאן יש לי שאלה.

זאב אלקין: אני עשיתי סטטיסטיקה על התמונה שאתם הבאתם של התכנון למעבר למגורי קבע.

זאב אלקין: קודם כל, כתוב שם בפתיח שכל התמונה של כל הישובים ביחד יביאו אותנו ל-1,600 משפחות.

זאב אלקין: ספרתי, הגעתי ל-1,269.

זאב אלקין: אז כ-330 , 340 משפחות נעלמו לי איפה שהוא שם באמצע, בין הפירוט לבין הסך הכול.

זאב אלקין: כתוב כאן בפתיח שמגורי קבע בהעתקה קהילתית אמורים לתת מענה ל-1,600 משפחות, וכשספרתי כל ישוב וישוב שאמור לתת מענה, הגעתי ל-1,269.

מוטי אלימלך: מה שהספקנו לרשום, של אנשים שיודעים כבר לאן הם רוצים ללכת.

זאב אלקין: אוקיי, אז זה חשוב לדעת שיש קבוצה גדולה מאוד של משפחות שעדיין בסימן שאלה.

זאב אלקין: אבל נניח שאני מוציא אותה מכלל הדיון ואני נשאר עם 1,269 שיודעים לאן הם רוצים ללכת.

זאב אלקין: גם כאן עשיתי ספירה והספירה הזאת הביאה אותי ל-3 נתונים.

זאב אלקין: נתון אחד – לפי התמונה הזאת שאני חושב שהיא אופטימית, כי היא התמונה של מה שמתוכנן, בינתיים הוכחנו שמה מתוכנן זה לא מתמיד מה שמתרחש, 500 משפחות שזה כ,40% מסך הכול, יתחילו לבנות את מגורי הקבע שלהם אחרי שנה מהיום.

זאב אלקין: 06/2008, חלקם גם יותר מאוחר.

זאב אלקין: משמעות העניין, היות וכולנו יודעים שהתהליך של בניית הבית, לוקח בין שנה לשנה וחצי, משמעות העניין שהם ייכנסו למגורי הקבע שלהם במקרה הטוב, עוד שנתיים מהיום, במקרה הסביר עוד שנתיים וחצי-שלוש שנים מהיום.

זאב אלקין: פירוש העניין שכל התהליך, מההתנתקות ועד כניסה למגורי קבע, של 40% מהמשפחות, אני מדגיש, ייקח בין 4 וחצי לחמש שנים.

זאב אלקין: זאת קבוצה אחת.

זאב אלקין: קבוצה שנייה היא קבוצה שכתוב כאן משפט מאוד פשוט 'אין עדיין הסכמה עם המתיישבים'.

זאב אלקין: הקבוצה הזאת מונה כ-450 משפחות, יותר מדויק 449, וזה 35%.

זאב אלקין: עוד 35% מהמשפחות, אני לא נכנס כרגע לסוגיות מה בוויכוח, אבל אומרת המדינה, 'אני לא יודעת מתי זה יסתיים' ולי יש חשש מסוים שבסבירות מאוד מאוד גבוהה, אותם 35% יצטרפו ל-40% מבחינת סדר הזמנים.

זאב אלקין: לפחות חלקם הגדול, עד שבסופו של דבר יגיעו איתם להסכמות, הם בקלות ייכנסו לתוך אותה קבוצה.

זאב אלקין: מה זה אומר?

זאב אלקין: זה אומר שכ-75% של המשפחות, ואני מוכן להיות לארג', יכול להיות שהמשא ומתן עם חלק יסתיים קודם, אז זה יהיה אולי קצת פחות מ-75%, אבל אם סופרים לא על פי נקודות, אלא על פי משפחות, כ-75% של המשפחות, תהליך הכניסה למגורי קבע ייקח בסופה של דרך בין ארבע לחמש שנים, וזאת בתחזית האופטימית שעוד לא ייקרו כל מיני דברים שלא יזיזו את לוח הזמנים הזה.

זאב אלקין: כאשר המדינה מלכתחילה תכננה את כל התהליך לשנתיים, וכל מגורי הקבע נבנו על שנתיים.

זאב אלקין: אז השאלה שלי אליך, אדוני המנהל הכללי של משרד הממשלה, איך זה קרה?

זאב אלקין: האם המדינה טעתה בגדול, בתכנון?

זאב אלקין: או שהיתה בעיה בביצוע של התכנון הזה.

זאב אלקין: אבל איך יכול להיות שמדינה מתכננת תהליך לשנתיים ו-75% מכלל הציבור מגיעים לגמר פי שניים וחצי יותר מאוחר והם עוד לא הגיעו לשם.

זאב אלקין: זה בתחזית האופטימית של המדינה.

זאב אלקין: זאת השאלה שלי על העבר, כי נדמה לי שאם לא נענה על זה, גם העתיד, שמצוין כאן, הוא יהיה בספק גדול.

זאב אלקין: אם לא נמצא את הבעיה, אז גם כל התכנון הזה יכול להיות שגורלו יהיה כמו גורלו של התכנון הראשון.

זבולון אורלב: בעצתה של גב' עמירה דותן, אני רוצה לגעת עכשיו בסוגיית החקלאים.

זבולון אורלב: אני מציע שמישהו מהחקלאים, ממש בתמציתיות, כי אנחנו רוצים לאפשר למנהל הכללי של משרד ראש הממשלה להשיב.

אליעזר יעקב: אני אתחיל בזה שאמרנו, נכון להיום, אני פשוט רץ קדימה ומסתכל על היום, במבחן התוצאה, מעל ל-75% מהאנשים האלה יושבים בביתם ולא עוסקים בחקלאות.

אליעזר יעקב: נכון הוא שהממשלה מצאה איזה שהוא פתרון ביניים ואמרה (פתרון אני מתכוון מבחינתה) כ-50% מהאנשים האלה, ב-6.6.04, לא הפעילו את המשק החקלאי בעצמם, ולכן אנחנו לא נותנים להם אפשרות לחזור לחקלאות.

אליעזר יעקב: זה דבר שהוא ממש לגזול, לקחו לאנשים את הכול ואומרים 'גם לא ניתן לכם אפשרות לחזור'.

אליעזר יעקב: הדבר הזה הדעת לא סובלת.

אליעזר יעקב: יתרה מזאת, ברגע שבאים ומסתכלים על החקיקה כפי שהיא, ועל אותן החלטות ממשלה שמנסות לפתור את הבעיות וכולם יודעים, אמר את זה שר החקלאות בכבודו ובעצמו, חברים יקרים, אם לא נתקן את החוק, לא נוכל לפתור את הבעיות באמת.

אליעזר יעקב: ננסה לעשות קוסמטיקה, ננסה לתת פתרונות כאן, ננסה לעשות דברים אחרים, פתרון אמיתי לא יהיה לחקלאי גוש קטיף.

אליעזר יעקב: אני רוצה להזכיר עוד משהו ששמעתי חברי כנסת שמדברים על זה.

אליעזר יעקב: דיברתם, לא דיברתם.

אליעזר יעקב: אני יכול להגיד שחקלאי גוש קטיף, או נציגות שלהם, כזו או אחרת, דיברה עם הממשלה, היו מגעים עם משרד החקלאות, אני חושב שמשרד החקלאות עשה כמיטב יכולתו לתת מענים לכל הבעיות, תכל'ס במגבלות שהחוק קבע, ובמגבלות נוספות שקיימות, זה המצב חברים.

אליעזר יעקב: 75% פלוס מהאנשים יושבים בביתם.

זבולון אורלב: לא הבנתי למה.

אליעזר יעקב: אני בא ואומר כך, באוגוסט 2006 פניתי לראש הממשלה במפגש שהיה אצלנו בניצן, אני חייב להגיד שבאותו זמן היתה מלחמה פה בישראל וראש הממשלה הטריח את עצמו ובא, ועל כך הודינו לו.

אליעזר יעקב: מתוך אותה ראייה מערכתית, שלא פותחים את החוק, ראש הממשלה הפנה אותנו, במכתב אישי, 'תפנו אל הוועדה המיוחדת, שם תקבלו פתרונות'.

אליעזר יעקב: אז אני חושב שעם כל הכבוד לוועדה המיוחדת, כל זמן שהיא עובדת במתכונת הקיימת, קרי, כפופה לכללים ולחוקים היבשים הרגילים, אני חושב שלא ניתן למצוא פתרון.

אליעזר יעקב: אני חושב שבהקשר הזה, אותה הצעת חוק שהיתה אמורה לעלות, הצעת החוק של זאב אלקין, בהקשר של ועדה ציבורית, יכול להיות שהיתה נותנת מענה.

אליעזר יעקב: במתכונת הקיימת היא לא תיתן מענה למעט מקרים קטנים ובודדים.

אליעזר יעקב: לעניין עצמו.

אליעזר יעקב: אני רוצה להזכיר, ישבנו עם ראש הממשלה אריק שרון, באפריל 2005, הרבה לפני ההתנתקות, ועלתה לו הצהרה, ואני חושב שהוא התכוון אליה, הוא אמר 'באוקטובר-נובמבר 2005, אתם תקטפו מלפפונים בחממות החדשות'.

אליעזר יעקב: אז אנחנו לא נמצאים, לא באוקטובר 2005, ולא ב-6, אנחנו נמצאים היום ביולי 2007 וזה המצב.

אליעזר יעקב: היה יותר מזה: ישבנו עם ראש הממשלה, ולפני כן עם המנהל הכללי, אנשים שלנו, והיה סיכום ברור שהמון חברי כנסת שיושבים פה היו שותפים לישיבה הזאת, עמירה דותן, אורי אורלב וכדומה, ונאמרו שם דברים ברורים.

אליעזר יעקב: היות וישנה מחלוקת בין ממשלת ישראל לחקלאים לגבי מה מגיע להם, למה מגיע להם ואיך, סוכם שהולכים לבודק חיצוני, שם תיערך בדיקה מקצועית.

אליעזר יעקב: לא של מנהלת סל"ע, מצד אחד, ולא אנחנו, האינטרסנטים מצד שני, שרוצים לסחוט את המדינה, חס ושלום.

אליעזר יעקב: יהיה מישהו חיצוני, ייבדק העניין, על דעת המתיישבים והממשלה, יסוכמו השאלות ומזה לא קרה שום דבר.

אליעזר יעקב: מה שאני יכול לבוא ולהגיד שבישיבה הזאת סוכם, בנוסף, שיתחיל דיון בנושא מה שנקרא הנושא הקהילתי, הפרטי, ובהמשך נרד לנושא של עסקים וחקלאות, או חקלאות ועסקים.

אליעזר יעקב: זה לא קרה.

אליעזר יעקב: בסוף אפריל, או אמצע אפריל, קיבלתי הודעה מנציג ועד המתיישבים, או מיושב ראש ועד המתיישבים, שבלית ברירה שמים לנו אקדח ברקה, דורשים מאיתנו לחתום על הסכם, שמשמעותו מבחינתי ואני עומד על זה במלוא האחריות, אין לו שום פתרון ושום מענה לחקלאי גוש קטיף.

אליעזר יעקב: והיות וזו התוצאה, גם שלחתי מכתב לחבר הכנסת אורי אריאל, אהובנו, שדאג לנו ודואג לנו, וכתבתי לו 'אנחנו מרגישים מרומים', גם על ידי ראש הממשלה מצד אחד, אבל גם על ידך, כאחד שאסור לו לוותר.

אליעזר יעקב: אני מבין את גודל ההתלבטות של אורי אריאל בעניין הזה, אני מבין שמצד אחד, איך אומרים לך, קח את מה שיש, או שלא תקבל כלום, לך תדע מה יהיה בממשלה הזאת, לך תדע כמה הממשלה יציבה, ולכן אורי ואביגדור עשו את מה שעשו, כפי הבנתם.

אליעזר יעקב: התרעתי בפני הממשלה, שלחתי מכתבים לוועדת שרים לענייני התנתקות וגם לראש הממשלה עצמו ואמרתי 'חברים יקרים, נושא החקלאות לא נפתר'.

אליעזר יעקב: ייאמר לזכותו של משרד החקלאות, בראשות המנהלת הכללית שהצליחה להכניס לתוך הדיונים במשרד ראש הממשלה, או באותה החלטה, שיהיה דיון בנושא החקלאות.

אליעזר יעקב: וכואב לי הלב להגיד שכשבאתי לשם, כולם, או הנציגים היחידים שיכלו להיכנס זה אנשי החקלאות.

אליעזר יעקב: מחברי כנסת נמנע להיכנס.

אליעזר יעקב: מה שאומר לי המנהל הכללי, עם כל הנתונים שהזינו אותו, בשביל מה באתם?

אליעזר יעקב: התחושה שלי היתה של השפלה.

אליעזר יעקב: אם זאת הכוונה, האם המטרה היא רק להגיד 'חבר'ה, יש הסכם קהילתי והוא פותר את הכול', אז מצבנו עגום.

אליעזר יעקב: לעניין עצמו - אנחנו מבקשים, דורשים, קודם כל לבטל את האבחנה הזאת בין חקלאים פעילים ללא פעילים.

אליעזר יעקב: ובנושא של תיקוני עוולות, אני אומר, חברים יקרים, בגלל שזה המצב, חייבים לטפל בנושא של ערך חממה.

אליעזר יעקב: עשינו עבודה כלכלית .

אליעזר יעקב: משרד ראש הממשלה לא נתן את היד לשתף פעולה בעניין הזה, ולכן הזמנו עבודה ממשרד מוביל בתחום הכלכלי, שזה משרד שהממשלה משתמשת בשירותיו במקרים כאלה ואחרים.

אליעזר יעקב: משרד החקלאות, לאחר שבדק שתי וערב את העבודה הזאת, ויוסיף על זה מר יוסי ישי, אני חושב שהוא קיבל את העבודה, עם הסתייגויות קלות, ובעבודה הזאת מדובר פשוט, חברים יקרים, בממוצע, בסטנדרט, מי שלא יוכל להקים את החממות מקבל 39% מערך החממה שהיתה לו בגוש קטיף, שיצטרך להקים אותה היום.

אליעזר יעקב: אני אומר את זה וזו נקודה אחת מתוך נושא של ערך נחלה שהוא לא ריאלי, כולם יודעים.

אליעזר יעקב: הנושא של חקלאים מבוגרים שלא קיבל מענה בחוק והנושא הזה של אובדן עונות, שגם עלה והגענו כבר לסיכומים עם משרד החקלאות שאמר, 'חברים יקרים, אנחנו לא יכולים להיענות לבקשות שלכם, אנחנו מוכנים ללכת לפשרה, נלך על מה שנקרא משק חקלאי במדינת ישראל מרוויח, ניתן את הממוצע הזה'.

אליעזר יעקב: היה סיכום, היו הבנות, חשבנו שבזה נגמר העניין וכשזה הגיע לאן שזה הגיע במשרד ראש הממשלה, שמו על זה איקס ואמרו 'רבותיי, אין, אין, אין'.

אליעזר יעקב: לכן, למרות שהיתה איזה שהיא הצעה קטנה של הסבת משקים חקלאיים, שהיא הצעה ברוכה ברמת העיקרון, היא רק לא נותנת מענה מלא לעניין הזה.

אליעזר יעקב: אנחנו, כחקלאי גוש קטיף, שנתיים ישבנו וחיכינו לפתרונות להידברות וככה חשבנו שזו הדרך.

אליעזר יעקב: אם פה בבית הזה לא נקבל את התשובה, אנחנו נצא להפגנות, נצא למחאות.

אליעזר יעקב: לא בגלל שאנחנו רוצים.

אליעזר יעקב: תאמינו לי, טוב לנו לשבת בבית ולעבד את המשקים שלנו.

אליעזר יעקב: זה לא קורה, ואנחנו מבקשים מכל האנשים הטובים שנמצאים פה, לבוא ולהשתתף בכל הדיונים להכיר את הבעיות מקרוב ולעזור לנו, כדי לפתור את הבעיות.

אליעזר יעקב: תודה.

אסף עסיס: קודם כל, אני באמת רוצה להודות על הדיון הזה, אלא שהדיון הזה הוא דיון של פוסט מורטם, בגלל שהבעיה של מגורשי קטיף נפתרה.

אסף עסיס: עכשיו יש בעיה של פליטי גוש קטיף.

אסף עסיס: אבל חוץ מזה גם כל שנה נזכרים, אחרי שמישהו מת, נזכרים כל שנה, אז כמו כל עוד שנה נזכרו עוד פעם, יש יורצייט, נזכרו.

אסף עסיס: בשני סממנים זה מזכיר יותר פוסט מורטם מאשר בעיה בדיון בעצמו וטיפול בבעיה.

אסף עסיס: אבל לעצם העניין.

אסף עסיס: אני חקלאי של גני טל לשעבר, שהיו לי חממות, התחלתי להקים אותן מתי שרק ניתנה לי קרקע ורצתי אחרי משרד החקלאות ומנהלת סל"ע הרבה לפני הפינוי וחודש לפני ההתנתקות וכשניתנה לי הקרקע, התחלתי לבנות את המשק.

אסף עסיס: אני רוצה לומר שזה בסיוע ורבאלי, סיוע במלים, סיוע במלים גדול מאוד של יוסי ישי ושל מנהלת סל"ע, אבל מבחינה כספית - כלום.

אסף עסיס: עד היום השקעתי 8.5 מיליון שקלים במשק.

אסף עסיס: הפיצוי שקיבלתי הוא 4 מיליון פלוס 400 אלף שקלים פיצויי העתקה, כאשר המשק עוד לא נגמר לבנות.

אסף עסיס: יכולים לשבת בעשרות משרדים כלכליים ולעשות חשבונות---

זבולון אורלב: משק באותו גודל שהיה לך בגוש קטיף?

אסף עסיס: שנותן את אותו פוטנציאל של גידול, בגלל שהתנאים הם לא אותם תנאים, אז יש קצת הבדל.

אסף עסיס: עד עכשיו, בקיצור, השקעתי 8.5.

אסף עסיס: כדי להשלים את זה, אני צריך להגיע בערך ל-12.

אסף עסיס: קיבלתי 4 מיליון שקלים פלוס 400 אלף שקלים, כאשר אומרים לנו, 'תשמעו, תקבלו השלמה ממנהלת ההשקעות'.

אסף עסיס: שנתיים כבר.

אסף עסיס: שנתיים.

אסף עסיס: לפני שנתיים, בנובמבר 2005 הגשתי דוח כזה עבה של ההשקעה שהיתה עד אז 4.9 מיליון שהיתה עד אז, הגשתי למנהלת ההשקעות של משרד החקלאות.

אסף עסיס: השקעות שנבדקו, חשבונית-חשבונית שנבדקה.

אסף עסיס: הגשתי את כל הניירת.

אסף עסיס: ואז נאמר 'לא, בעצם, האזור.

אסף עסיס: התחייבנו לתת לכם שטח באזור עדיפות לאומית, אבל השטח הזה לא באזור עדיפות לאומית א'.

אסף עסיס: הוא באזור עדיפות לאומית ג', לכן אין לכם מענקים'.

אסף עסיס: התבשרנו לאחרונה, אחרי שנתיים, עבודה קשה, עבודה מאומצת שנעשית, במקום לשנות את החוק כמו שאומרים, ניסו להכליל איכשהו את האזור.

אסף עסיס: הכלילו את האזור, משרד המשפטים הואיל בטובו לחתום על הכללת האזור שלנו בתוך הקו, אלא שאז אומרים לנו 'אנחנו אבל לא יכולים לשלם לכם רטרואקטיבית.

אסף עסיס: אתם תקבלו את זה מעכשיו, רטרואקטיבית – לא'.

אסף עסיס: אז אתם שעשיתם ובניתם, לא יכולים.

אסף עסיס: הכול משפטים.

אסף עסיס: ועל זה אמר פעם הנביא מְקוֹם הַמִּשְׁפָּט שָׁמָּה הָרֶשַׁע.

אסף עסיס: כשיש לנו עוד דוגמה: יכולים לתת לנו את הכסף דרך עוטף עזה.

אסף עסיס: הרי אני נמצא, אני חוטף, אני ממשיך לחטוף פצמ"רים.

אסף עסיס: אני נמצא כ-7 קילומטר מהגבול.

אסף עסיס: אני ממשיך לחטוף פצמ"רים.

אסף עסיס: יש עוטף עזה.

אסף עסיס: 'לא, אתה לא גר שם.

אסף עסיס: גירשנו אותך משם, אתה כבר לא גר שם עכשיו'.

אסף עסיס: הם לא יודעים שחקלאי עובד מצאת החמה עד צאת הנשמה, ומ-4 בבוקר עד 8 בערב הוא נמצא שם.

אסף עסיס: אז לא 'אתה לא גר שם'.

אסף עסיס: אבל אתם לא מאפשרים לי לגור שם.

אסף עסיס: אבל לא, זה.

אסף עסיס: כל הבעיות הן בעיות שמתחילות ונגמרות בצד המשפטי, להערכתי, כמו שאמרתי קודם, מְקוֹם הַמִּשְׁפָּט שָׁמָּה הָרֶשַׁע.

אסף עסיס: כל בעיה שעולה, אומרים לנו 'לא, זה לא מידתי.

אסף עסיס: אתם מקבלים יותר מאשר זה'.

אסף עסיס: לוקחים את העיקון של המידתיות, שהוא נועד להגן על מפונה, אם פוגעים בו בעזרת חוקי היסוד, לוקחים את העיקרון הזה של המידתיות ומפנים אותו כנגד המתיישבים.

אסף עסיס: אני חושב שאנחנו ממש הגענו על סף, ויותר מאשר זה, של השפלה.

אסף עסיס: אני היום לא יודע אם מה שעשיתי באמת, אני קם כל בוקר, יש לי לאן לקום, אני לא יודע ואני מסכים עם כל החברים האחרים שלא עושים את זה, כי זה צרה צרורה לעבוד כל יום עם חובות עצומים מול הבנקים, כל יום לרוץ ואני לא יודע מה לעשות, אם ללכת לחממות, או ללכת לבנק כל יום.

אסף עסיס: אני חושב שחוץ מאשר שזה השפלה, הרי מה אני?

אסף עסיס: אזרח, נכה צה"ל, קטוע רגל, נתתי את הכול למדינה, מגיל אפס עד עכשיו.

אסף עסיס: ואני אומר לכם שההשפלה זה הדבר העיקרי ופה אני מסיים.

אסף עסיס: אני אביא סיפור קטן ואני מסיים.

אסף עסיס: השפלה זה הדבר הכי גרוע.

אסף עסיס: השפלה שאני סוחב עד עכשיו שהכי גרועה היא שאם בית המשפט העליון, אתם רק יכולים לתקן את זה, אם תרצו, אבל בית המשפט העליון, כאשר הוא דן בגירוש שלנו, לא הואיל בטובו להגיע אלינו, אבל כשהוא דן בהזזה של איזה שלושה עצי זיתים של איזה ערבי על יד ירושלים, בקשר לגדר, כל בית המשפט קם והלך לשם.

אסף עסיס: אני מרגיש מושפל.

אסף עסיס: והייתם יכולים לתקן את זה.

אסף עסיס: במקום לשבת פה, וכבר ישבתי פה ובאתי לפה כבר הרבה פעמים, הייתם באים לשם ורואים, ובלי שאלות, לא היית צריך לשאול אותו משק או לא אותו משק.

אסף עסיס: לראות בפועל מה הקמנו.

אסף עסיס: אני גם אחד שכבר הייתי בוועדה מיוחדת.

אסף עסיס: חבר'ה, גם הוועדה המיוחדת לא נותנת פתרון לבעיה.

אסף עסיס: לא בגלל שהם לא רוצים, אנשים טובים, כולם אנשים טובים, אבל זה לא הולך.

אסף עסיס: חבר'ה בלי שינוי חקיקה לא יקרה כלום.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, מר אסף עסיס.

זבולון אורלב: אני חושב שדבריך, טוב שנשמעו.

זבולון אורלב: אני בטוח שהם חדרו עמוק מאוד.

רענן דינור: קודם כל לגבי אותם יוצאי גוש קטיף שחשוב להם להשמיע דווקא באוזניי---

יגאל קירשנזפט: אותי הוציאו מהמיטה כשהייתי פצוע.

יגאל קירשנזפט: אני לא 'יוצא גוש קטיף', סליחה, סליחה.

יגאל קירשנזפט: ראינו פה הרבה דברים לא נכונים, אז לפחות לא להשתמש בביטוי הפוגע הזה.

זבולון אורלב: דברי ך נשמעו, יגאל.

רענן דינור: לגבי יוצאי גוש קטיף, שיש להם---

יגאל קירשנזפט: זה לא יוצאי גוש קטיף.

זבולון אורלב: סליחה, יש כאן רשות דיבור.

יגאל גירשנזפט: אפשר להשתמש במלה אחרת.

זבולון אורלב: יגאל, אני קורא אותך עכשיו לסדר פעם ראשונה.

זבולון אורלב: על פי המקובל בכנסת, יש רשות לכל אחד להתבטא כפי שהוא מבין, גם אם אני חולק עליו וגם אם אתה חולק עליו.

זבולון אורלב: יש לו רשות לומר את הדברים האלה.

זבולון אורלב: תראו, יש לנו מחלוקות פוליטיות תהומיות, בינינו לבין הממשלה, לכן גם אני באופוזיציה.

זבולון אורלב: אבל בנושא של גוש קטיף כרגע, אנחנו מנסים למצוא מכנה משותף של כולם, של כל חברי הכנסת מכל המפלגות, ללא יוצא דופן, כדי להסתכל קדימה.

זבולון אורלב: את המחלוקות, הן תישארנה והן תהיינה נוקבות ויום אחד נעשה גם את החשבון, אבל זו לא מטרת הישיבה הזו.

רענן דינור: לגבי אותם אנשים שאני לא אוכל לשמוע אותם, הם דווקא עומדים על כך שאני אשמע את הדברים, למרות ששמעתי אותם באופן אישי כמה וכמה פעמים, לפחות אחד מהם, חבריי ממנהלת סל"ע יפנו את תשומת לבי לגבי אותן נקודות ואותם אנשים, ואני אקיים איתם פגישה נפרדת.

רענן דינור: אבל אני חייב בשתיים וחצי להיות אצל ראש הממשלה.

רענן דינור: אני רוצה רגע להתחיל באיזה שהיא אמירה כללית.

רענן דינור: מקום המשפט שמה רשע - אלה דברים מאוד מבהילים.

רענן דינור: אדוני היושב ראש, ואני מניח שלא רק ידידי, אני מודיע לך, אדוני היושב ראש, כמו למבקר, כמו לכל אחד, שמי שעוסק מטעם המדינה ביוצאי גוש קטיף, אוהב את האנשים אהבת אמת, שאם לא כן, אי אפשר היה לטפל בעניין, ואנשים משקיעים לילות כימים כדי לתת מענים, בין ברמה אישית ובין ברמה קבוצתית.

רענן דינור: ואני מעולם לא זימנתי ישיבה לשעות המאוחרות ומישהו אמר לי 'סליחה, יש לי משהו יותר חשוב'.

רענן דינור: תמיד אנשים מתייצבים כדי לתת שכם לסוגיה של יוצאי גוש קטיף.

רענן דינור: נכון, יש אימתי שלאנשי משרד המשפטים יש את ההיבט שלהם.

רענן דינור: ולאנשי אגף תקציבים יש את ההיבט שלהם, ולאנשי משרד החינוך והחקלאות, ויש היבטים שונים, וזה לגיטימי.

רענן דינור: ובסופו של דבר, אחרי שאנחנו שוקלים את כל ההיבטים, מתקבלת ההחלטה.

רענן דינור: יש אימתי שההחלטה בפורום שלי מספקת, ויש אימתי שצריך להביא להחלטת ממשלה.

רענן דינור: אבל אני בשום פנים ואופן לא הייתי רוצה שמי מהאנשים שנמצא כאן, מיוצאי גוש קטיף, יחשוב ולו לרגע שיש איזה שהוא רוע, איזה שהוא זדון, איזה שהיא קנאה, איזה שהיא צרות עין, איזה שהיא אמירה שבסופה כמה יקבלו פחות.

רענן דינור: לא.

רענן דינור: כל האוריינטציה היא איך לתת מענים יותר טובים.

רענן דינור: ואני חייב לומר לך, אדוני היושב ראש, ולחברי הכנסת, שאחד הדברים שהם באמת הם בעלי משקל ערכי גבוה מאוד בעבודות של הגורמים המקצועיים השונים, זה היחס העקרוני הפוזיטיבי , לא איך לא, איך כן.

רענן דינור: יש אימתי שאני פוגש פקידי ממשלה, יש אימתי שאני פוגש ממשלה ששאלת היסוד שלהם היא איך לא, במה ששייך ליוצאי גוש קטיף, המכונה המשותף הוא איך כן.

רענן דינור: אחרי שאמרתי את הדברים האלה, אני רוצה כמה התייחסויות קצרות לדברים שונים שנאמרו.

רענן דינור: קודם כל, מה מעכב בניצנים?

רענן דינור: אני אספר לכם.

רענן דינור: שאל את זה מר אבשלום וילן.

רענן דינור: לפני 8 חודשים כבר היינו מוכנים למכרזים ולהגרלות בניצנים.

רענן דינור: אבל אז המתיישבים, שמולם אנחנו עובדים, אמרו 'רגע, אין מספיק תשובות טובות לבני מקום' ואז היתה המתנה עד שקבוצת אריאל תסכם איתנו את העניין של בני מקום.

רענן דינור: ועלתה שאלה של בתי אריזה קרובים, ועכשיו עולה השאלה, שהיא לא פשוטה, והיא השאלה של השיוך המוניציפלי.

רענן דינור: חבר הכנסת הנדל יצא ואני אומר את הדברים בצורה הכי ברורה.

רענן דינור: נכון, החלטנו שעד 5,000 איש - שיוך למועצה חוף אשקלון, מעל 5,000 עיש אופציה להגדרה ישוב עצמאי.

רענן דינור: אף אחד לא, לרגע אחד, ליום אחד, לשעה, לדקה, לא התכוון לומר למי מהמתיישבים בניצנים, 'אנחנו שוקלים להשאיר אתכם באשקלון'.

רענן דינור: נאמר למר צבי הנדל, נאמר לליאור כלפה, נאמר לכל אחד, המועד שבו אתם תצאו מעיריית אשקלון, לחוף אשקלון, צריך להיבחר בחוכמה.

רענן דינור: למה?

רענן דינור: כי אני תלוי במתקן לטיהור שפכים בעיריית אשקלון, ואחרי זה יש עוד שיקול אחד, הסברתי אותו למר הנדל.

רענן דינור: יש לי פתרון מול עיריית אשקלון, הוא תְלוי הוועדות לתכנון שהן מאוד טובות בעיריית אשקלון והן יותר זריזות, עובדתית.

רענן דינור: אבל יש גם עוד סוגיה ואני אומר אותה כאן, באולם הזה, זה סוגיית המענק.

רענן דינור: מן המפורסמות, יגידו לך כולם, שמי שנמצא בניצנים תחת עיריית אשקלון זה זכאות למענק עדיפות.

רענן דינור: כולם יודעים את זה.

רענן דינור: מה יהיה?

רענן דינור: אניח אגיד לך מה יהיה.

רענן דינור: המענק הוא בחוק, הם יעברו לחוף אשקלון, יגידו לי, 'לבך לא גס לכך שרק החלפנו כתובת ואתה מסרב לתת את המענק?'.

זבולון אורלב: חוף אשקלון לא זכאים?

רענן דינור: לא.

רענן דינור: והנה יצרנו בעיה.

רענן דינור: מה אני אמרתי על זה?

רענן דינור: כך קבע המחוקק, אדוני.

רענן דינור: זה יכול להיות אבסורד, זה יכול להיות עולם של מוזרויות---

אורי אריאל: המנהל הכללי, רק מלה.

אורי אריאל: נכון, כך קבע, אם אתה מסכים שצריך שינוי, הנה, יושב פה מחוקק, תגיד לנו רק.

אורי אריאל: תאמין לי, בעוד שעה יהיה חוק אחר, מסודר, תקין.

אורי אריאל: למה אתם מתנגדים לכל דבר?

רענן דינור: אז אני אכנס מיד גם לזה, חבר הכנסת אריאל.

זבולון אורלב: גם אני רוצה הערה אחת, כדי שלא לבלבל את דעת הציבור.

זבולון אורלב: זה נכון שכשאומרים 'המחוקק' מתכוונים לכנסת.

זבולון אורלב: זה נכון, פה מחוקקים חוקים.

זבולון אורלב: אבל במקרה הזה שאומרים 'המחוקק', הכוונה לממשלה.

זבולון אורלב: זה הוא חוק ממשלתי, לממשלה יש רוב, אז כל פעם שאדוני אומר 'מחוקק' הכוונה 'הממשלה'.

זבולון אורלב: זאת האמת.

רענן דינור: אני, ברשותך, לנקודה הזו לא אתייחס ואלך קדימה.

רענן דינור: מנין נבעה הדרישה לחתום על ויתור על תביעות?

רענן דינור: בתחום הערותיו של חבר הכנסת צבי הנדל.

רענן דינור: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים מאוד.

רענן דינור: אף אחד לא ביקש שאנשים יוותרו על תביעות בגין מה שמקנה להם החוק.

רענן דינור: מה שהתבקש שבגין אותם מענקים שניתנו, יהיה ויתור על תביעות מכוח הנזיקין הכללי.

רענן דינור: ואת זה הבהרנו, והבהרנו בצורה מאוד ברורה, וזה לגיטימי לחלוטין לבקש שמה שמגיע לאדם על פי חוק, אנחנו בכלל לא מבקשים ממנו כל ויתור.

רענן דינור: יש לו לא רק את הסעד המשפטי, יש לו גם את הוועדות המיוחדות.

רענן דינור: אבל מה ששייך לחוק הנזיקין הכללי, אמרנו 'כאן לא עולה על הדעת'.

זבולון אורלב: למה?

רענן דינור: משום שאתה לא יכול ליצור מצב שבו נקודת המוצא הבסיסית שלך היא תיקון עוולות וכך ישבנו, יעיד חבר הכנסת אורי אריאל, על כל התמונה של התיקונים שהכנסנו, מה שנקרא 'מכתב ההסכמות' ואחרי זה עוד להיות חשופים לתביעות שהן מעבר למה שמוקנה לך על פי חוק.

רענן דינור: כי מה שמוקנה לך על פי חוק, אין שום בעיה שתתבע, אם ניתנה פרשנות שאינה ראויה לחוק.

רענן דינור: עכשיו אני רוצה להתייחס לנושאים נוספים שעלו.

רענן דינור: אז לעניין ניצנים והשייכות המוניציפלית לאשקלון או לחוף אשקלון, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני אומר לכולכם, זו התעקשות חסרת טעם.

רענן דינור: כל המהלך הזה, כדאי לקדם אותו עם עיריית אשקלון.

רענן דינור: הממשלה עומדת על התחייבותה עד הפסיק האחרון, שאחרי שייקבע המועד המתאים, ניצנים יעברו לחוף אשקלון, כמובטח.

רענן דינור: אבל, אני לא רוצה לרגע אחד, אני אומר לך את זה בגילוי לב, שמי שיחשוב שאני נמצא באיזה שהם שיקולים של בחירות קרובות בחוף אשקלון, משראיתי שאני נכנס לשדה הזה, ואני אינני גאון פוליטי, אמרתי 'חברים, החלטתי'.

רענן דינור: אם התושבים של ניצנים עומדים על כך שמשיקולים כאלה ואחרים הם מחר בבוקר עוברים לחוף אשקלון, צר לי, זה יעכב את התהליך, זה יפגע בכיסם, אם לא יהיה שינוי חקיקה, אבל בבקשה.

רענן דינור: אני אומר את זה בצער, כי אני רוצה להבטיח שבתוך זמן קצר הם מקבלים היתרי בנייה.

רענן דינור: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, המעבר לחוף אשקלון לא יביא לתוצאה הזו.

רענן דינור: אני אומר את זה בכאב, משראיתי שיש חשש, אפילו קל שבקלים, שמישהו יגיד לי שאני אהיה מעורב, או לנו, הדרג המקצועי, בשיקולים האלה, אמרתי Hold , עכשיו שהעסק הזה יתנהל לפי רצונם של התושבים, אחרי שהוזהרו ממה יכול להיות.

מתיישב: אני סבור שרוב האנשים לא ערים לזה.

זבולון אורלב: הערתך נשמעה.

רענן דינור: לגבי נצר אריאל, התייחס לזה גם חבר הכנסת אורי אריאל וגם אחרים, נדמה לי שגם את, עמירה, התייחסת.

זבולון אורלב: גם אני, גם אני.

רענן דינור: סליחה, גם היושב ראש.

רענן דינור: קודם כל, מדובר באנשים שהם לא במסגרת הקהילתית.

רענן דינור: הם הגיעו לאריאל, לפחות כך הוסבר לי, מתוך רצון לתרום לאריאל בהיבטים חברתיים ובירכתי על כך ברכה גדולה.

רענן דינור: כל מה שאנחנו רוצים זה שיעשו---

זבולון אורלב: הם לא הגיעו במסגרת?

רענן דינור: במסגרת של הסכם העתקה קהילתי.

רענן דינור: כל מה שביקשתי זה שהם יפעלו בסימנים מעידים, חד משמעיים, שהם רוצים באופן של קבע להיות באריאל, שייתנו מקדמה על חשבון קרקע שהיום ניתנת באריאל לבני ביתך.

רענן דינור: שיעשו אקט אחד שמשמעותו, 'אנחנו קבועים באריאל'.

רענן דינור: לו יעשו את המהלך הזה, אנחנו נשלים במהלכים שלנו.

רענן דינור: במצב הקיים היום, אף אחד מהם לא מתחייב להישאר באריאל.

רענן דינור: ואינני מדבר על התחייבויות בעל פה, שהוא כשלעצמו איננו המענה.

אריאל יפת: כשהגענו לאריאל, דיברו איתנו שייתנו לנו את כל התשתיות ואת כל מבני הציבור.

אריאל יפת: האבסורד הוא שאנחנו נמצאים במעברה שלא ייתכן שהמדינה התחייבה, השקיעה שם תשתיות, קבלנים אצלנו ניתקו את המזגן, אני אספתי כספים מתושבים ושילמתי.

אריאל יפת: ואני אומר, לאורך כל הזמן, אנשים פה הגיעו לשם רק לפני שנה, רק לפני שנה, והם הולכים לכיוון הקבע, אבל ההבטחות לסיום האתר צריכות להסתיים.

רענן דינור: קודם כל, המדינה לא התחייבה.

רענן דינור: אתם הגעתם על בסיס הרעיון שלכם לאריאל, כסוג של התיישבות חברתית.

רענן דינור: אני מוריד את הכובע.

רענן דינור: מהלך יפהפה.

רענן דינור: בוודאי מעשה ראוי.

רענן דינור: כל מה שאנחנו מבקשים: אתם רוצים את העזרה שלנו ביישוב הארעי?

רענן דינור: במגורים הזמניים?

רענן דינור: כדי שיהיו הראויים ביותר?

רענן דינור: תעשו פעולה שמשמעותה התיישבות קבועה באריאל.

רענן דינור: טרם עשיתם.

רענן דינור: משתעשו, אנחנו כממשלה, נדע שאיננו משחיתים כספי ציבור, נשקיע במגורים הזמניים שלכם.

רענן דינור: שזה יהיה ברור, יהיה צעד מצדכם, שהוא צעד אחראי, מוחלט ורציני להתיישבות קבע בעיר אריאל, אנו נעשה את הצעד שלנו.

רענן דינור: לגבי משכיות: כן, היתה בעיה במשכיות, היתה בעיה פוליטית, היא נבעה מעמדה של שר הביטחון הקודם.

רענן דינור: אכן ראש הממשלה אישר את משכיות.

רענן דינור: צריך לזכור שבמשכיות יש מעמד סטטוטורי לשר הביטחון, לא צריך לחדש כמעט לאף אחד מהנמצאים כאן.

רענן דינור: אני מקווה שהדברים יוכלו לזוז.

רענן דינור: לגבי הנושא של חוק ול"ל.

רענן דינור: חבר הכנסת אורי אריאל, אני היום אציג לראש הממשלה את הנושא על פי בקשתו.

רענן דינור: אתה ציינת קודם את הדיאלוג הזה ואנחנו ניתן את ההתייחסויות גם להיבטים הנובעים מהצעתך בעניין חוק ול"ל.

רענן דינור: אני רוצה לומר לכם משהו.

רענן דינור: דיברתם על ביורוקרטיה.

רענן דינור: ממה נובעות הביורוקרטיות?

רענן דינור: מכך שלכל משרד יש את הדיסציפלינה שלו.

רענן דינור: בואו נהיה כולנו עם היכולת להסתכל על דברים בצורה הכי מפוקחת.

רענן דינור: אתם באמת מאמינים שאחת לתקופה, אנחנו, הפקידים, נהיה כאן בוועדת ביקורת, ותחת שרביטו של מבקר המדינה, עם דוח חמישי, שישי, שביעי, או שמיני, מישהו מאיתנו---

זבולון אורלב: עד היום שבעה דוחות.

רענן דינור: ומישהו מאיתנו יעשה איזה שהיא פעולה שהיא חורגת מסמכותו, או חורגת מהתחום המקצועי עליו הוא מופקד?

רענן דינור: כל משרד ממשלתי נותן את המרב והמיטב לעניין, ובסוף מסכמים את המיצוע של הכול.

רענן דינור: לכן אינני מקבל---

זבולון אורלב: אצלנו אומרים 'הדרה קושיא לדוכתא' חזרה קושיה לקדמותה, והשאלה היא מדוע אי אפשר להפיק את כל הלקחים אחרי שנתיים ולראות את כל הכשלים, את כל הבעיות, ולחוקק חוק שייתן מענה ושהפקידים יעשו הכול במסגרת החוק.

זבולון אורלב: דווקא מול הקשיים שאתה אומר.

רענן דינור: אשיבך.

רענן דינור: קודם כל, אני שומע לא פעם טענה מהסוג הבא: לקח לכם (כך פונים אלינו לא פעם, אגב לפעמים בתקיפות גדולה מאוד, יוצאי גוש קטיף) לקח לכם שבועיים לגרש אותנו מהבית, תראו כמה זמן לוקח לכם ליישב אותנו.

רענן דינור: והניסוחים הם לפעמים הרבה יותר חריפים מהאופן שבו אני מתנסח.

רענן דינור: והתשובה היא נורא פשוטה, הגם שהיא מאוד כואבת.

רענן דינור: התשובה היא שפעולת פינוי הגוש היתה פעולה חד צדדית, חד צדדית שבו התקבלו החלטות וניתנו פקודות ובוצע.

רענן דינור: כל המהלך הזה של---

זבולון אורלב: וחוקק חוק.

רענן דינור: כל המהלך הזה של ישוב מחדש דורש עבודת תיאום והסכמה עם האנשים.

רענן דינור: לא ניתן במדינה דמוקרטית ליישב אף אחד באקט חד צדדי.

רענן דינור: יתר על כן, מבנה החוק הוא כזה שהמתיישב הוא חותם אחרון.

רענן דינור: זה לא מצב שבו אני, כממשלה, מגדיר תוכניות, פונה לכל המתיישבים ואומר להם Take it or leave it.

רענן דינור: לא, אנחנו מול כל אחד מקבוצות הקהילות בונים את אותו מודל שהוא המודל המאפשר את התנאים הכי טובים שאפשר לספק בידי הממשלה, להתיישבות, בין ביישוב זה, בין ביישוב אחר, מתוך ה-24 ישובים.

רענן דינור: למעט אגב מקרה אחד שאנחנו מרימים ידיים, כי אנחנו אומרים לאבי פרחן, תהיה קיבוצניק, תוכל להיות בנווה ים.

רענן דינור: לפי מודל פלמחים.

רענן דינור: לא תהיה, לא נוכל לתת לך את נווה ים.

רענן דינור: אבל זו סוגיה שאני באמת לא רוצה להיכנס אליה, בטח לא בעומק המתחייב לטובת העניין.

רענן דינור: תראו, אמר אליעזר, רצינו כבר לפתוח מלפפונים---

זבולון אורלב: לא, הוא אמר שראש הממשלה הקודם הבטיח, אגב, אני עד לכך---

רענן דינור: התיקון שלך נכון.

רענן דינור: אני רוצה להפנות לתשומת לב שבנצרים, תושבי נצרים-עצמונה קוטפים מלפפונים.

רענן דינור: עכשיו, זה גם במידה רבה תלוי גם, כמו במתיישבים, כך החקלאים, בהסכמה המשותפת.

רענן דינור: ומה שלא מגיע על ידי הסכמה משני הצדדים, לא יכול להתבצע ואת זה חייבים להבין ולהבין כתפיסת עיקרון.

רענן דינור: עד כאן ההערות שלי.

רענן דינור: הצוות שלי בטוח יעביר לי גם את ההערות שחשוב שאני אשמע אותן ומה שאני אדרש להתייחס, אני אתייחס.

עמירה דותן: לפני שאתה עוזב, מר רענן דינור, אנחנו ביקשנו את הישיבה הזאת וגם סיכמנו אותה עד שעה 16:00, בין היתר לא כדי לשמוע מצגות, אלא כדי לראות אם יש איזה שהוא שינוי, איך אתה אמרת את זה, להתארגנות.

רענן דינור: העובדות לא חשובות לכם?

עמירה דותן: מאוד חשובות, אנחנו יודעים אותן.

רענן דינור: אז המצגות הציגו עובדות.

עמירה דותן: סליחה, מר רענן דינור, כל שבוע הוועדה מתכנסת ומקבלת את העובדות, אבל אני שמחה שהן מרושתות בצורה מסודרת.

רענן דינור: צר לי שלא הועלתי לכם.

עמירה דותן: אנחנו לא רוצים לגמור באקורד סיום כזה.

עמירה דותן: הטון עושה את המוסיקה לפעמים, ואני יודעת שאתה ממהר, אבל בעצם כינסנו את הישיבה הזאת כדי לדעת אם היום, אחרי שנתיים, לאור המצב שמתקדם ולאור כל הדברים שאתה אמרת, 209 החלטות ממשלה, העובדה שלא רוצים לתת פה דין וחשבון כל שני וחמישי, על הביורוקרטיה וכולי, האם ובאיזה דרך אנחנו יכולים כולנו להתעשת, למצוא דרך שבה לא יהיה דוח מבקר, והאנשים האלה יגיעו למקומות שהם צריכים להגיע אליהם.

עמירה דותן: וזאת השאלה שאיתה התחלנו, בגלל זה הבאנו את ראש הממשלה לפני שבוע, עם זה אנחנו מנסים לקבל תשובות במהלך השנה הזאת, כי ראינו שבדרך הרגילה אנחנו נשב ונעשה פה עוד דיונים ועוד דיונים.

עמירה דותן: חבל על הזמן שלך, חבל על הזמן של האנשים האלה שלא מגיעים לירושלים, וחבל על הרגשת האיכסיות הזאת (אין לי מלה אחרת להגיד אותה) שאנחנו כאילו כל הזמן עוסקים במשהו וגם לא אומרים לך 'תודה', כי עשו הרבה דברים במהלך השנה הזאת, שבאמת המון תודה לאנשי סל"ע ולך באופן אישי.

עמירה דותן: אבל העובדה שזה הולך בצעדי צב כאלה, העובדה שאנחנו לא יכולים להתעשת מול ביורוקרטיה כולנו יחד, זה אומר איפה אנחנו נמצאים.

עמירה דותן: אולי צריך בפן החירומי הזה לעשות מעשה שהוא לא מעשה יום יומי, ולכן בעצם רצינו לשאול איך אפשר לעשות את זה, אם אפשר לעשות את זה, ואם איך, אז עם מי.

זבולון אורלב: לפני שאתה עונה לה, בכל זאת אני רוצה לתת לו דקה אחת, שתי דקות.

שמואל כ"ץ: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

שמואל כ"ץ: אני מצטער על ההתפרצות שלי, אבל אנחנו באיזה שהיא מגמה---

זבולון אורלב: קדימה לעניין, שתי דקות.

שמואל כ"ץ: אני מאותם אנשים שחתמתי למדינת ישראל בהסכם, ביום בהיר, הסכם כל אחד בפני עצמו, כפי שאמר מר רענן דינור, על מגורי הקבע באשקלון.

שמואל כ"ץ: לצערי, מאז ההסכם ועד היום לא נעשה, עובד שם שופל אחד, ככה מזיז מדי פעם דברים ימינה ושמאלה, אבל שום דבר מזה לא התקדם.

רענן דינור: מתי חתמת?

שמואל כ"ץ: אני חתמתי על ההסכם ב-13 לינואר השנה.

שמואל כ"ץ: לפני חצי שנה.

שמואל כ"ץ: לצערי, עיריית אשקלון רק ביום חמישי האחרון הכינה את התוכניות המפורטות של השטח, כשהיו לה שנתיים, כי ההסכם התחיל לפני שנתיים, לא מהיום.

שמואל כ"ץ: אבל נעזוב את זה רגע בצד.

שמואל כ"ץ: אומרת גב' צביה שמעון, כאן בדיון, שהקיבוצים יוצאים מאיזה שהוא מצב שהם מבקשים יותר כסף עבור השכירות לקרווילות.

שמואל כ"ץ: מה קורה אצל השוכרים הפרטיים?

שמואל כ"ץ: רבותיי, בימים האלה השוכרים הפרטיים נעים מבית לבית, מבית לבית.

שמואל כ"ץ: כולנו, כל אלה שבאו במגמה ובמחשבה על עוד אופציה, עוברים בתים.

שמואל כ"ץ: מנהלת סל"ע יודעת את זה, המחירים שנדרשים לשלם באשקלון אסטרונומיים.

שמואל כ"ץ: ישב איתנו מר רענן דינור בישיבה, התחייב בפנינו לסגור את הנושאים, נשלח למנהלת סל"ע פער המחירים בין הקיים...

שמואל כ"ץ: אני אומר, רבותיי, רק על פי דבר אחד, לא אני המצאתי - עמיגור.

שמואל כ"ץ: מדינת ישראל שכרה את חברת עמיגור לשכור מאגר של דירות פרטיות על מנת לתמחר את המחירים.

שמואל כ"ץ: אם תיקחו את המאגר של הנתונים האלה אתם תראו פער של 150 עד 200 דולר בכל בית ובית, לחודש.

שמואל כ"ץ: ואנחנו, רבותיי, שנה שלישית, תעשו את ההפרשים האלה.

שמואל כ"ץ: אנחנו עשינו את החישוב, זה 30 עד 40 אלף שקלים, אני מדבר על עד שנגיע למגורי הקבע.

שמואל כ"ץ: דבר נוסף, חתמנו על הסכם עם מדינת ישראל.

שמואל כ"ץ: אנחנו כל כך רוצים כבר להגיע למגורי הקבע, אז כבר חתמנו, עם הרבה מאוד ביקורת, פנימית, של הקהילה כלפי ראשי הקהילה ופנימית בתוך הוועד, אבל אנחנו כבר כמהים והיום הסתבר לנו שיש סעיף, שידענו אותו, לא התכחשנו אליו, של 70 דולר למטר בנוי.

שמואל כ"ץ: רבותיי, 70$ היטלים והשלמות ביטוח.

שמואל כ"ץ: זה לא קיים בשום הסכם, לא מהדרום ולא מהצפון.

שמואל כ"ץ: זה קיים אך ורק באשקלון.

שמואל כ"ץ: ואם אנחנו רוצים לסבסד את הבתים שלנו, העלות של 70$ למטר בנוי, כפול כל הבנייה, כולל הרחבות, כולל מה שמחייב אותי בתיק המשתכן, אני נאלץ להיפרד מעוד 20,000$.

שמואל כ"ץ: אדוני המנהל הכללי, 20,000$ ותוסיף את ההוצאות של השכירות, אני אומר את זה בצער ובכאב, אנחנו לא מגיעים ליעד שאתה הצבת אותו בעניין מגורי הקבע.

שמואל כ"ץ: ההיטלים לא באים לטובת קופת המדינה.

שמואל כ"ץ: הייתי אולי מבין את זה.

שמואל כ"ץ: ההיטלים באים לצורך בניית כביש עוקף את השכונה הזו שליד אשקלון.

שמואל כ"ץ: אני מאוד מבקש, תעשו רשימה מחודשת לנושא הזה, לא נוכל להגיע למקום.

שמואל כ"ץ: משפט אחרון שלא קשור לרענן, קשור לשירות התעסוקה---

זבולון אורלב: נגיע לתעסוקה, נגיע לחינוך, נגיע לחקלאות.

רענן דינור: אני רק מבקש בקצרה רבה.

רענן דינור: ההערות של שמוליק, אני מכיר אותן, שמעתי וחלק מהדברים קיבלו התקדמות מסוימת הבוקר בישיבה, גם עם ראש עיריית אשקלון, גם עם ראש מינהל מקרקעי ישראל.

רענן דינור: אין לי זמן כרגע להרחיב.

רענן דינור: צוות סל"ע נמצא פה, מוכן להתייחס, ולא לכל השאלות של שמוליק יש לנו עדיין תשובות.

רענן דינור: השאלה שלך, חברת הכנסת דותן, מה צריך לעשות?

רענן דינור: אני אומר לך.

רענן דינור: כיוון שאני לא מכיר אף חוק במדינת ישראל שיכול את המתיישבים להביא להסכמה שבכורח לתנאים בקהילה הזו או בקהילה אחרת, הפתרון הוא איננו בחקיקה.

רענן דינור: הפתרון הוא בהידברות.

רענן דינור: אלא מה?

רענן דינור: שיש לחלק מיוצאי גוש קטיף את האמונה שככל שיעבור הזמן יהיו כלים נוספים ותהיינה הטבות נוספות.

רענן דינור: אני יכול להצביע על מספר לא קטן של קהילות שעומדות בפני חתימה על סיכום דברים עם מנהלת סל"ע שאומרים לנו בצורה מאוד גלויה, אנחנו מעדיפים כרגע לא לחתום איתכם, כי אפשר ויהיו שיפורים מטעם המדינה לקראת ההתיישבות שלנו במקום כזה או אחר'.

רענן דינור: אני אומר בצורה גורפת, לא ייווצר מצב שיינתן למישהו איזה שהיא הטבה, והיא לא תחול רטרואקטיבית, כפי שיעיד מר אורי אריאל, שפעלנו בכל אחד מהמקרים עליהם הסכמנו עד היום.

רענן דינור: לכן אני קורא לך, וקורא לחברי הכנסת בעלי ההשפעה, להפעיל את מיטב השפעתכם על יוצאי הגוש, כפי שאנחנו מנסים לעשות ולא תמיד בהצלחה, כדי שיגיעו איתנו בזמן הקצר ביותר לסיכומים שמאפשרים את תחילתו של תהליך ישוב הקבע.

רענן דינור: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים עכשיו, חבר הכנסת אלדד.

זבולון אורלב: ואז אנחנו מתחילים עם תחום החקלאות שאותו יפתח מר יוסי ישי.

אריה אלדד: באמת צר לי שהמנהל הכללי של משרד ראש הממשלה עוזב עכשיו, כי כמה דברים רציתי לומר באוזניו, אני מקווה שיגיעו לאוזניו.

אריה אלדד: לפני עשרה ימים בערך שאלו מספר חברי כנסת ערבים שאילתא בכנסת בנושא הריסת בתים של הבדווים בנגב.

אריה אלדד: ובא שר השיכון דאז, מאיר שטרית, לענות להם ופירט באוזני המליאה מה הציעו לבדווים בנגב כדי שיסכימו מרצונם לעזוב את הבתים שהרסו.

אריה אלדד: הוא פירט, משפחה פלונית קיבלה 10 מגרשים עם פיתוח מלא ועוד 400,000 שקלים.

אריה אלדד: משפחה אחרת קיבלה 8 מגרשים עם פיתוח מלא.

אריה אלדד: שאל אותו חבר הכנסת, הרב יצחק לוי, זה יותר ממה שקיבלו המתיישבים מגוש קטיף?

אריה אלדד: אמר לו השר שטרית 'ודאי'.

אריה אלדד: לפרוטוקול הכנסת.

אריה אלדד: 'ודאי'.

אריה אלדד: כלומר תושבי מדינת ישראל שהשתלטו על קרקע לאום, קרקע לא שלהם, ניסו לגזול אותה, פינו אותם משם והרסו את בתיהם, קיבלו הצעה הרבה יותר טובה ממה שקיבלו מתיישבי גוש קטיף.

אריה אלדד: אז שלא יגלגלו לי עיניים מטעם הממשלה וידברו על ההצעות הנדיבות, ועל איך הולכים מעל ומעבר.

אריה אלדד: כי לא הולכים מעל ומעבר ועושים פחות ממה שעושים לבדווים בנגב, ששדדו את אדמת הלאום.

אריה אלדד: מה שאמר חבר הכנסת זאב אלקין הוא נכון מאוד.

אריה אלדד: אנחנו משתדלים לא לעסוק בעבר, אבל אם לא נבין איפה היו הטעויות, לא נדע לתקן.

אריה אלדד: אם אנחנו מתבצרים בעובדה שאלה עוזבי גוש קטיף, שלכל מתיישב יש פתרון, אם אנחנו מתבצרים בעמדה הזאת, ועדיין טוענים שלכל מתיישב יש פתרון, לא נגיע לפתור את הבעיות.

אריה אלדד: רק אם הממשלה תגיע למצב שבו מוסרית היא תהיה מסוגלת להכות על חטא ולהגיד 'היתה טעות, היה אסון, זה אנחנו אחראים לו ושיקרנו כשאמרנו שלכל מתיישב יש פתרון' רק אז יהיה אפשר להגיע לפתרון.

אריה אלדד: כי אחת מהשתיים, או שהיום זורים חול בעינינו, או שזה ממשלה של לא יוצלחים מוחלטים.

אריה אלדד: כי אם היום באים ואומרים לנו שפתרונות הקבע יהיו בעוד שנתיים, או שלוש, ולא ידעו את זה לפני שנתיים, זו ממשלה של חובבנים.

אריה אלדד: מה נולד להם בראש בינתיים שגילה להם שזה לוקח חמש שנים לבנות ישוב?

אריה אלדד: הלוא היו שם אנשי מעשה, אנשים שבנו ישובים בחיים שלהם.

אריה אלדד: אז או שאז זרו חול בעיניים, או שבאמת הם היו חובבנים, כי החתימו את הקיבוצים, החתימו על חוזה של שנתיים.

אריה אלדד: או שהיום משקרים לנו בפנים שוב, לוועדה בכנסת.

אריה אלדד: ואומרים לנו 'זה ייקח שנתיים'.

אריה אלדד: אני מציע לדבוק באפשרות השנייה.

אריה אלדד: גם היום כשבאים ואומרים לנו יולי 2008 ואחרי זה יודעים שלא יהיו פתרונות, לא יהיו ישובי קבע, גם לא בעוד שנתיים, אם לא יעשו אחרת לגמרי, ממה שעשו בשנתיים האחרונות ואין שום כוונה ויצא המרצע מן השק, משום שהמנהל הכללי של ראש הממשלה אמר כאן, בחצי איום, לצערי, 'אתם חושבים שתאיימו עלינו בעוד דוח של מבקר המדינה, דוח חמישי, שישי, שביעי?' הוא לא אמר 'תאיימו עלינו', שתביאו אותנו לשמוע את הדוח השישי והשביעי ואתם לא חושבים שאנחנו נעשה הכול בדיוק לפי הספר?

אריה אלדד: כלומר, כל עוד אתם מנפנפים עלינו בשוט של מבקר המדינה, נעשה לכם דווקא.

אריה אלדד: משרדי הממשלה יעשו בדיוק לפי הספר, לא יחרגו מילימטר, ואל תבואו בטענות שזה לא מתקדם, אלא אל עצמכם.

אריה אלדד: שאתם באים אלינו ותובעים מאיתנו שנעשה לפי מה שכתוב בדוח מבקר המדינה.

אריה אלדד: אנחנו נעבוד לפי הספר.

אריה אלדד: לפני שבוע ענה ראש הממשלה ואמר 'אתם באים אלינו בטענות שזה לא מתקדם?

אריה אלדד: הלוא אתם מגלגלים עיניים בצדקנות שאנחנו באים לנסות לפתור מחובת מכרזים'.

אריה אלדד: הממשלה יודעת היטב איך לעשות פרויקט לאומי, אם היא רוצה אותו, מהר ונכון, בלי לחרוג מהחוק.

אריה אלדד: אבל העובדה שהם מתעקשים לא לשנות את החוק היא זו שמצביעה על כך שאין כוונותיהם טהורות.

אריה אלדד: אני מצטער, אדוני היושב ראש, אני אינני שותף להרגשה שכולם עושים את המקסימום כדי לעזור.

אריה אלדד: כולם עושים את המקסימום כדי לעזור ובלבד שזה לא ישליך על הגירוש הבא שהם מתכננים.

אריה אלדד: מכיוון שהם חוששים ששינויי חקיקה עלולים לכבול את ידיהם בפעם הבאה, אז אין שינויי חקיקה.

אריה אלדד: לכן, אני קורא למבקר המדינה לא להיות מוטרד מהאיום הזה, שאם ישימו עוד דוח, אז כולם יעבדו תחת הפחד שהם חורגים.

אריה אלדד: הממשלה יכולה לעבוד כמו שצריך ואם צריך לשנות את החוק, ומבקר המדינה יוכל להצביע על מה היא לא עומדת על פי התחייבויותיה.

אריה אלדד: אני מציע רק עוד משפט אחד.

אריה אלדד: כשאדם קונה דירה, הוא חותם עם הקבלן חוזה ואומר לו הקבלן 'אם אני מאחר במסירת הדירה, אני משלם לך פיצוי על כל יום שאתה יושב בדירה השכורה שלך'.

אריה אלדד: אני חושב שאם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה אומר היום אמת, והנתונים שהוא הציג לנו כאן הם בגדר התחייבות, שיחתמו חוזה ובחוזה יהיה תאריך שאומר 'ישוב פלוני נכנס לגור בתאריך פלוני' ויצטרכו לפצות את כל מי שהוא ממתין בקרווילה, אם הממשלה לא עומדת בחוזה הזה.

אריה אלדד: ושהסכומים יהיו כאלה שכדאי יהיה להם להזדרז.

אריה אלדד: תודה.

זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים עם חקלאות ונמצא איתנו המשנה למנהל הכללי, מר יוסי ישי.

זבולון אורלב: בבקשה.

יוסי ישי: כפי שידוע, היו בגוש 450 נחלות, 160 חקלאים פעילים, 4,500 דונם חממות.

יוסי ישי: אין ספק שמדובר בחקלאות ברמה גבוהה מאוד.

יוסי ישי: לבוא ולומר בצורה ברורה וחד משמעית שהעתקה של משק חקלאי מאזור לאזור היא כמעט משימה בלתי אפשרית.

יוסי ישי: אנחנו מדברים בקרקע שונה, עם פוטנציאל שונה, אקלים שונה, גיל החקלאים, החקלאים התבגרו.

יוסי ישי: כשהם התחילו אז, הם התחילו בשנות העשרים, בשנות השלושים, עכשיו כולם בסביבות שנות הששים.

יוסי ישי: בעיות מימון.

יוסי ישי: כך שגם אם מכינים בפניהם את השוקת, לא בטוח שהם יכולים לשתות ממנה.

יוסי ישי: גם לקח העבר, כמי שהתעסק עם פינוי יישובי סיני, חלק קטן מהחקלאים מפוני סיני בסופו של דבר חזרו לפעילות חקלאית.

יוסי ישי: נכון לעכשיו, הועמדה קרקע לרשות החקלאים בהיקף של כ-8,250 דונם, זה כמעט כפול מהקרקע שהיתה קיימת להם שם.

יוסי ישי: נכון שהקרקע לא כולה נמצאת במקום אחד, ולא בדיוק במקומות שהם רוצים אותן, אבל בעובדה זה כבר הועמד.

יוסי ישי: זה בנוסף, אני רוצה שנדע את המציאות, בנוסף ל-32 אלף דונם, שהיתה קיימת למתיישבים החקלאים לפני הפינוי וקיימת גם היום ומעובדת על ידם.

יוסי ישי: אז לבוא ולהגיד שלחקלאים מפוני קטיף אין קרקע חקלאית, אז תמיד נזכור שמעבר למספרים שאמרתי, ה-32 אלף דונם קיימים.

יוסי ישי: אמרתי, בנוסף למספרים האלה, הועמדו לרשות החקלאים, מפוני גוש קטיף, לפני ההתנתקות ועומדים לרשותם גם היום ועובדו על ידם בעבר ומעובדים על ידם גם היום, 32,000 דונם.

יוסי ישי: בנוסף, בהתאם לבקשות, אני פשוט אגיד את המספרים.

יוסי ישי: כדי להגיע לפתרון של 4,500 דונם שהיו להם בגוש, אנחנו מתעסקים פה עם עשרות אלפי דונמים, שמעבר ל-32,000 שמניתי, זה כולן קרקעות שהמדינה צריכה לרכוש, בגלל שאין קרקע פנויה במדינה הזו.

יוסי ישי: כל הקרקע מעובדת, וגם אם רוכשים את הקרקע הזו, גם צריך להכשיר אותה, ולבצע בה תשתיות, כך שכדי להגיע לכמות הנדרשת, ל-4,500 דונם, למעשה אנחנו מטפלים פה בקרוב ל-20,000 דונם---

זבולון אורלב: מר יוסי ישי, אני רוצה למקד אותך.

זבולון אורלב: 70% מהחקלאים לא עוסקים בחקלאות.

זבולון אורלב: שאלתנו, מה צריך לעשות כדי להחזיר את אותם חקלאים, שרוצים לחזור לעבוד בחקלאות.

זבולון אורלב: יש לך את כל הכלים, יש לך את התקציבים, יש לך את התשתית החוקית, מה מונע ממך?

זבולון אורלב: לכאורה, הנושא של החקלאות זה אחד מהכישלונות המהדהדים ביותר.

עמירה דותן: אני רוצה רק להרחיב.

עמירה דותן: היו פה הסכמות, כפי שאני הבנתי, בין המתיישבים לביניכם, כמשרד החקלאות, ובעצם הקערה התהפכה על פיה.

יוסי ישי: אני אגיב לזה.

יוסי ישי: אני לא משלה את עצמי שכל החקלאים שהיו חקלאים בגוש קטיף יהיו חקלאים, מהנימוקים שאמרתי, ואת זה גם החקלאים יגידו.

יוסי ישי: מהנימוקים שאמרתי כאן, לא כל החקלאים יחזרו לעסוק בחקלאות, גם אם אני אתן להם את הכול.

יוסי ישי: זה ברור לחלוטין.

יוסי ישי: הסיכונים פה הם אדירים.

יוסי ישי: איפה הבעיות בכל זאת?

יוסי ישי: אחת הבעיות הקשות ביותר זה נושא המימון וזה אני מתחבר לשאלה שנשאלה קודם.

יוסי ישי: הטענה היתה, ואנחנו עמדנו מאחורי הטענה הזו, שמקורות המימון שעומדים לרשות המפונים, בחוק הפיצוי, פלוס המענקים הניתנים, לא מאפשרים העתקה.

יוסי ישי: על זה התקיימו דיונים במהלך החודשים האחרונים, התקבלו החלטות, אני מקווה שהן מתבצעות, שחלק מהפתרון יבוא על ידי ועדות הזכאות המיוחדות, שייתנו פיצויים נוספים לגבי מרכיבי ערך, מה שנקרא.

יוסי ישי: אני מקווה שהדבר הזה מתבצע, בגלל---

עמירה דותן: זה הפער של ערך החממה?

יוסי ישי: זה הפער בערך החממות.

עמירה דותן: ופיצוי על העונות?

יוסי ישי: פיצוי העונות - ועדת המנהלים הכלליים לא קיבלה את עמדתנו, כאשר הטענה שלה היתה שמאחר ופתוח בפני המתיישבים, דבר שלא מקובל עליי, נפתח בפני המתיישבים המסלול של מסלול פיננסי והמסלול הפיננסי הוא למעשה היוון של ההכנסות של החקלאים כפי שהיינו בשנים הקודמות.

יוסי ישי: ההיוון הזה יוצר גם את אובדן ההכנסה שנובע.

יוסי ישי: זאת היתה החלטה ולא קיבלו את עמדתנו ולכן הדבר הזה לא אושר.

יוסי ישי: אני חוזר ואומר, עדיין נשאר, ואני מקווה שהוא כרגע נפתר באמצעות ועדות הזכאות המיוחדות, נושא פער המימון.

יוסי ישי: נושא נוסף שהועלה כאן על ידי מר עסיס.

יוסי ישי: חלק מהקרקעות לא היו באזור עדיפות לאומית.

יוסי ישי: עמלנו בזה שנה וזה לא היה פשוט בגלל שהיו בג"צים שמנעו מאיתנו, ואנחנו תיקנו את מפת אזורי העדיפות הלאומית.

יוסי ישי: לגבי הרטרואקטיביות, אנחנו נתגבר.

יוסי ישי: יש לנו מספיק טיעונים משפטיים כדי להתגבר.

יוסי ישי: עד כאן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לתחום הבא, לסוגיה הבאה שהיא סוגית החינוך.

זבולון אורלב: מי מאנשי המתיישבים רוצה לפתוח?

רונית בלבן: אפשר בנושא החקלאות?

זבולון אורלב: החקלאות?

זבולון אורלב: בבקשה.

זבולון אורלב: בקצרה.

רונית בלבן: אני חקלאית באזור מבקיעים.

רונית בלבן: אני תושבת לשעבר של גני טל.

רונית בלבן: פניתי לממשלה כחצי שנה לפני ההתנתקות.

רונית בלבן: כל מי שידעתי את שמו בכנסת ישראל, כתבתי לו מכתב וביקשתי עזרה.

רונית בלבן: התרעתי על מחיר החממות שלי, לעומת הפיצוי שאני אמורה לקבל עליהם.

רונית בלבן: בפיצוי היה כתוב או שולחנות או מדרכות, או חימום, או תאורה, או.

רונית בלבן: בחממה שלי יש הכול.

רונית בלבן: לכן עלות החממה שלי היא בסביבות ה-200,000 שקלים ולא 115 שאני אגיע, בעזרת ה', בסוף הוויה דלה רוזה שמעבירים אותי כרגע.

רונית בלבן: הכסף לא מספיק והסיבות הן פשוט החוק לא מרשה להם, ומשרד החקלאות מסתכל לי בעיניים ואומר לי 'לבי איתך' ומנהלת סל"ע אותו דבר.

רונית בלבן: עם זה אני לא יכולה לעמוד מול מנהל הבנק.

רונית בלבן: החוק לא נכון וצריך לשנות.

רונית בלבן: מה שקורה כרגע, במשך חצי שנה מנהלת סל"ע ניסתה להבין את החוק כדי לתת לי את הפיצוי הראשוני.

רונית בלבן: קיבלתי אותו לאחר חצי שנה, קיבלתי מקדמות.

רונית בלבן: השיגו לי הלוואות ממשלתיות, עלו לי 12% ריבית.

רונית בלבן: הבנק דופק כמו שעון, הריבית דופקת.

רונית בלבן: אין פיצוי אחורה.

רונית בלבן: אזור עדיפות לאומית עוד לא נפתר, כל דבר כאילו בעצם לא נפתר.

רונית בלבן: אני עומדת פה ובעצם לוקחת הלוואה מכל יהודי במדינת ישראל שמוכן לתת לי הלוואה, כמו לב לבייב, כמו כל מיני קרנות, כמו כל מי שיכול רק לתת לי הלוואה, אני לוקחת.

רונית בלבן: החוק לא נכון.

רונית בלבן: אני היום שנתיים אחרי---

זבולון אורלב: אני מתנצל.

זבולון אורלב: המסר ברור.

זבולון אורלב: אני חושב שיש כאן מכנה משותף, הסכמה מאוד רחבה, שהיא במחלוקת כנראה עם הממשלה בסוגיה של הצורך בשינוי בחקיקה.

זבולון אורלב: זה חלק מהעניין.

ירון סער: עורך דין, אני מייצג את קבוצת פרחן.

ירון סער: אבל בנקודה הזו, היא נקודה מרכזית שהוצגה לא נכון.

ירון סער: אני חייב לתת לכם שתי דקות---

זבולון אורלב: לא, אתה חושב שבמסגרת החוק הקיים אפשר לפתור את הבעיה?

ירון סער: אני חושב שקודם כל החוק הקיים, עם כל כמה שהוא גרוע, והוא הכי גרוע שניתן להעלות על הדעת.

ירון סער: אני עסקתי בנושא הפינוי בגלל---

זבולון אורלב: דבר בבקשה לעניין.

ירון סער: אני אדבר לעניין.

ירון סער: החוק פוגע בכולם, ברמה של הניקוד האישי.

ירון סער: החוק הקודם, של פיצוי מפוני סיני, נתן---

זבולון אורלב: סליחה, אני אתן לך לאחר מכן רשות דיבור.

ירון סער: אבל זה קריטי, כי אנשים לא מבינים, כולל אתם.

ירון סער: אתם הופלתם בפח.

ירון סער: אם תיתן לי להסביר.

זבולון אורלב: אני אתן לך להסביר.

זבולון אורלב: לא כרגע.

זבולון אורלב: עם כל הכבוד לך, אתה נרשמת לרשות דיבור, ראיתי, תקבל רשות דיבור.

זבולון אורלב: כרגע אנחנו עוסקים בסוגיה מאוד ספציפית.

זבולון אורלב: חשבתי שאתה רוצה לתרום לגוף העניין.

אליעזר יעקב: הפתרון שיוסי ישי דיבר עליו הוא פתרון שהממשלה עושה לגבי אותם אלה שיקימו את החממות וזה חלק קטן מאוד מהאנשים, כי לשאר האנשים או שאין אפשרות, או שהחוק מנע את זה.

אליעזר יעקב: החוק או החלטת ממשלה.

אליעזר יעקב: הערה שנייה.

אליעזר יעקב: חשוב.

אליעזר יעקב: המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה דיבר על מענק בניצנים.

אליעזר יעקב: זה לא מה שכתוב בהסכמים.

אליעזר יעקב: זאת אומרת, אם הממשלה שינתה את דעתה, אני אשמח.

אליעזר יעקב: נכון להיום זה לא קיים.

זבולון אורלב: יש לך עכשיו ישיבה מוקלטת.

זבולון אורלב: אז אין שום בעיה.

איציק עוזר: אני ממנהלת סל"ע.

איציק עוזר: לגבי ההסדר לגבי החקלאים שחוזרים לעבוד.

איציק עוזר: כל הזמן טוענים נגדנו שהפיצויים לא מספיקים כדי לחזור לתעסוקה.

איציק עוזר: ישבה ועדה, בשיתוף משרד החקלאות, משרד האוצר ומנהלת סל"ע.

איציק עוזר: בעצם הבסיס של מה שהיא קבעה שאם חקלאי יוכיח שקיים פער, שהוא פער נורמטיבי, הוועדה המיוחדת תשקול בחיוב לתת לו פיצוי.

איציק עוזר: חלק חושבים שאין פער, חלק חושבים שיש פער, אבל הפתרון שניתן לזה, זה פנייה לוועדה המיוחדת.

איציק עוזר: עד היום יש פנייה אחת בלבד.

זבולון אורלב: תראה, העובדה שאותם חקלאים שהקימו חממות, ויושבים כאן שניים, שיש להם קובלנות ותלונות קשות מאוד שעלולות למוטט אותם, והעובדה היא ש-70% מהחקלאים הפעילים לא חזרו לעבודתם---

איציק עוזר: הנתון הזה הוא לא נכון.

זבולון אורלב: זה היה הנתון שלו.

איציק עוזר: זה לא.

איציק עוזר: 70 חקלאים התחילו וחזרו לעבוד מתוך 160 חקלאים פעילים.

איציק עוזר: היו 450 נחלות, זה דרך מאוד יפה להציג את זה.

זבולון אורלב: כמה אחוזים?

איציק עוזר: בשום תקופה לא היו 450 חקלאים.

יגאל קירשנזפט: אל תספר סיפורי סבתא.

זבולון אורלב: יגאל, תרסן את עצמך.

זבולון אורלב: אתה נמצא בוועדה, אז תדבר כמו שצריך, עם כל הכבוד לך.

איציק עוזר: זו נקודה מאוד חשובה, אני חוזר עליה.

איציק עוזר: אתה הצגת שני חקלאים פה, ויש להם קובלנות לגבי הפיצוי.

איציק עוזר: אני שוב מזכיר, יש חקלאי אחד בלבד שפנה עד היום למנהלת סל"ע.

אורי אריאל: בדיונים שהיו עם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, שציינו פה מה שקרה, ההסכם, ההבנות, הובן שמפרידים בין העניין האישי, שעליו הגענו למה שהגענו, לבין חקלאות ותעשייה.

אורי אריאל: זה לא שוויתרנו.

אורי אריאל: נאמר והוסכם שלוקחים יועץ מקצועי מוסכם, לא בורר.

אורי אריאל: הממשלה לא צריכה בוררים, אני מקבל את זה, הממשלה יש לה כוח משלה, יש לה סמכות משלה.

אורי אריאל: אבל יועץ, כי אין להם כל יום גירוש, לא כל יום מבינים מה עובר על גב' בלבן.

אורי אריאל: מר רענן דינור חזר בו מהסיכום הזה.

אורי אריאל: היו כבר שמות, היו כבר הסכמות בנושא העסקים, היה עורך דין משה נסים, מקובל לכולא עלמא, בנושא החקלאות היה.

אורי אריאל: היו אנשים מוסכמים על דעת כולם.

אורי אריאל: חזרו בהם.

אורי אריאל: אחר כך נאמר בהחלטת ממשלה שיהיה זמן, מועד, והמועד שנקבע על ידי מר רענן דינור, היה כ"ח באייר, יום ירושלים.

אורי אריאל: מנסים לסכם את נושא החקלאות.

אורי אריאל: אכן, עסקים - לא הגענו לזה, זה סיפור אחר, אני לא מדבר עליו.

אורי אריאל: חקלאות - סוכם.

אורי אריאל: רק סוכם באופן חד צדדי בניגוד לדעת המתיישבים ובניגוד לדעת משרד החקלאות, שהרי הוא לא מבין כלום בחקלאות.

אורי אריאל: הוא רק משרד החקלאות.

אורי אריאל: עכשיו, אני רוצה רק להגיד עצה למנהלת סל"ע.

אורי אריאל: תראו, אני לוקח את דבריך כמדויקים, כי אתה תמיד מדייק.

אורי אריאל: אבל אני יכול לתת לכם עצה.

אורי אריאל: קחו את גב' בלבן כדוגמה.

אורי אריאל: תראו לה איך להגיש את התביעה.

אורי אריאל: כמה זמן וכוח, אתם חושבים עוד יש לה לרוץ עם הניירות ככה.

אורי אריאל: עד מתי תתישו אותה?

אורי אריאל: אתם לא עושים את זה לרוע, אבל קח אתה, מר איציק עוזר, אתה כלכלן מומחה, קח אותה, קח 70 אחרים, שב איתם, תעשה להם יום עיון, תשים להם כלכלנים.

אורי אריאל: תגידו, 'הנה, זה מה שאתם יכולים לקבל מהמדינה.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לתת לכם'.

אורי אריאל: כמו שאמר מר רענן דינור.

אורי אריאל: למה היא צריכה לרוץ?

אורי אריאל: אחרי מי היא תרוץ, אלוהים?

אורי אריאל: כמה היא תרוץ כבר?

אורי אריאל: למה לא תלכו על זה?

רונית בלבן: אני הייתי צריכה להיות פה הגאווה של מדינת ישראל.

רונית בלבן: חקלאית שמחה במדינת ישראל.

רונית בלבן: אני ציונית, אני עליתי מחוץ לארץ כדי לעבד את אדמת ארץ ישראל.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים עכשיו לתחום החינוך.

זבולון אורלב: גב' עמירה חיים, מנהלת מחוז הדרום במשרד החינוך, לשעבר המנהלת הכללית של משרד החינוך.

עמירה חיים: יוני 2004, החלטת ממשלה על הפינוי, אנחנו התחלנו לעבוד, ללוות את התלמידים והמורים בצד הרגשי, בצד הייעוצי.

עמירה חיים: היינו לצדם כל השנה, ובמקביל התחלנו להכין חלופות.

עמירה חיים: חלק גדול מהחלופות שהכנו באותה תקופה הן משמשות את התלמידים גם היום.

עמירה חיים: למרות שבמהלך השנתיים האלה, אנחנו היינו מאוד קשובים, יחד עם האוכלוסייה, שינינו דברים, בנינו מוסדות.

עמירה חיים: שלושה מוסדות מיוחדים בנינו לילדי המתנתקים והשאר, הם שולבו בבתי ספר ברחבי הארץ.

עמירה חיים: 75% מהתלמידים שולבו במחוז דרום.

עמירה חיים: השאר נמצאים במקומות אחרים, כך שמרב העבודה באמת היתה במחוז דרום.

עמירה חיים: בצד בנייה של מוסדות חינוך, שיבצנו את כל המורים, את כל 365 המורים שיבצנו, גם כשעוד לא היה מקום, אמרנו 'אתם משובצים' כדי להרגיע את האוכלוסייה, לתת להם תחושה שיש להם מקום עבודה מראש.

עמירה חיים: 3,335 תלמידים, כל אחד על המסגרת שלו, על הצרכים שלו, על ההפרדה המינית, כזאת או אחרת, קיבלו את המענה שהבטחנו להם.

עמירה חיים: ובזה יצרנו איזה שהיא רגיעה שהתלמידים מטופלים.

עמירה חיים: אנחנו נערכים בשני טווחים.

עמירה חיים: טווח קצר, שאנחנו נמצאים בו עכשיו, מול כל התלמידים שנמצאים ביתד יבול.

עמירה חיים: בכל מקום אנחנו נמצאים שם איתם וגם לטווח הארוך.

עמירה חיים: ופה באמת הבקשה שלנו, אנחנו הגשנו תקציב לאוצר, לקראת שנת הלימודים הבאה.

עמירה חיים: אנחנו צריכים להיכנס לתוכנית חומש.

עמירה חיים: אי אפשר כל שנה ללכת על תוכניות קצרות מועד.

עמירה חיים: אנחנו, מבחינתנו, ערוכים לתוכנית ארוכת טווח.

עמירה חיים: אנחנו מסודרים מול כל בית ספר עם בינוי קבע, ומתי שצריך לבנות אותו.

עמירה חיים: חלוצית 1 ו-2 אנחנו כבר השבוע סיכמנו עם ראש מועצת אשכול על תחילת הבנייה של בית הספר של בינוי הקבע.

עמירה חיים: ברגע שסגרו בינוי קבע בחלוצית, אנחנו נכנסים לבנייה של בינוי קבע.

עמירה חיים: חשוב לנו מאוד ליצור את המצב שבית הספר יחכה לילדים.

עמירה חיים: אנחנו רוצים ללכת לפני המחנה, לא לחכות לבעיה וכך גם השתדלנו לצפות פני עתיד, ללכת קדימה ולטפל בכל סוגיה שעלתה לפני.

עמירה חיים: ביקשתם כאן פרטים על מה קורה לתלמידים, איך הם---

זבולון אורלב: סליחה, הדוח שקיבלנו ממחלקת המידע והמחקר של הכנסת, מצביע על בעיות באמת קשות, בעיות חינוכיות, בעיות פסיכולוגיות, של אוכלוסיית התלמידים שמאוד נפגעה מהגירוש.

זבולון אורלב: השאלה היא האם יש היערכות מיוחדת, האם המשרד מודע לבעיות, לקשיים, או שהמשרד מכחיש את הבעיות.

זבולון אורלב: אם הוא מודע לבעיות הקשות, ולהשפעות של הגירוש על הילדים, ואנחנו חווים אותם בוועדה, בוועדת המשנה שמגיע לגיל גיוס, וקיימנו כמה ישיבות, יש תוצאות מאוד קשות.

זבולון אורלב: בסך הכול הרי מדובר באוכלוסייה שהיא מלח הארץ, תפארת המדינה, ותראו מה קורה עם הילדים שלהם.

זבולון אורלב: מה עושים בעניין הזה?

עמירה דותן: שאלת המשך.

עמירה דותן: אנחנו קיימנו דיון בנושא של ביטול הרישום הפלילי, ואז למדנו , במשטרה למשל, שהוגשו, מאחר ולמשטרה יש לוח זמנים מאוד מאוד מוקפד, עד מתי מותר להגיש כתבי אישום, המשטרה עמדה בזה והגישה כתבי אישום מתי שהוא לפני שנתיים, והילדים עדיין לא נשפטו, עוד לא הועמדו בפני שופט, משום שלא היה שופט נוער בבית המשפט בבאר שבע.

עמירה דותן: עכשיו, אני מאז ששמעתי את זה לפני כשבוע, פשוט לא יכולה להירגע, משום שתארי לך שאין רופא בסורוקה.

עמירה דותן: זאת אומרת, אין רופא בסורוקה, אנשים ימותו?

עמירה דותן: השאלה שלי היא, בכל זאת הילדים האלה בתוך מסגרת חינוך, מדובר פה בילדים שהם בתוך מסגרות חינוך.

עמירה דותן: אני מדברת על הטיפול הכוללני באותו ילד, אותו נער ואותה נערה.

עמירה דותן: איפה ומי מתריע על כל הדברים שקשורים בנער או בנערה, ולאו דווקא במה הוא לומד בבית הספר או ילמד בבית הספר, לא למהלך דווקא הלימודים, אלא בסך הכול, שזה באמת, גם החינוך וגם הרווחה, מה שנקרא הא בהא תליא, אבל באיזה שהוא מקום מתכללים את הנושא הזה.

עמירה חיים: מתכללים.

עמירה חיים: צריך גם לומר שבכל הנושא הריגושי, פסיכולוגי, שבהחלט נמצא אצלנו בראש סדר העדיפויות, כי אפשר להשלים עוד בחינת בגרות, ואפשר להשלים עוד פערים במתמטיקה, אבל בתקופה כזאת צריך ללוות את הילדים ואת המשפחות עקב בצד אגודל, שלב שלב, בתקופה מאוד מאוד קשה ומורכבת בחיים שלהם.

עמירה חיים: ובנושא הזה אנחנו הקדשנו ומקדישים משאבים רחבים מאוד וגם המון אהבה ורצון לפתור את הבעיה בתוכנית חומש, ואפילו בתוכנית עשור.

עמירה חיים: ששפ"י, שיושבים כאן, אחראי נציגי שפ"י מלווים את הנושא הזה בצורה מאוד רצינית.

עמירה חיים: כאן צריך לומר שבנושא הזה אנחנו עובדים במשותף עם מנהלת סל"ע ועם הרווחה בתוכנית מאגמת של התקציבים.

עמירה חיים: אנחנו עובדים ביחד, אם זה עם דניאל, אם זה מנהל מחוז דרום של אגף הרווחה.

עמירה חיים: אנחנו עובדים במשותף עם העובדים הסוציאליים, כדי לתת מענה למכלול הבעיות ויש בעיות.

עמירה חיים: יש בעיות.

עמירה חיים: אנחנו מלווים את הילדים אחד אחד.

עמירה חיים: שם העיניים שלנו נמצאות.

עמירה דותן: דניאל, למשל העלה, באחת הישיבות, גב' עמירה חיים, את העובדה בעניין של הצורך באישור עד סוף שנת הלימודים, עד אוגוסט---

עמירה חיים: אין שום בעיה.

עמירה חיים: לא, לא, התוכנית שלנו היא שנתית.

עמירה דותן: שלא יהיו לנו עוד מקרים כאלה שאנחנו צריכים לרוץ אחרי הזנב של עצמנו.

עמירה חיים: משרד החינוך לא מתחייב לתוכנית עד דצמבר.

עמירה חיים: אין דבר כזה.

עמירה חיים: אנחנו מתחייבים לתוכנית לשנה שלמה.

עמירה חיים: גם בשנה שעברה, גם השנה וגם בשנה הבאה.

עמירה חיים: אנחנו מתחייבים לתוכנית.

עמירה חיים: כלומר, מעבר לתקציבים הייחודיים שקיבלנו.

עמירה חיים: אנחנו שמנו את ילדי המתנתקים, מבחינתנו, קרוב ללבנו, ושמנו אותם במקום הראשון, גם בהקצאה פנימית של המחוז.

עמירה חיים: אני לא חיכיתי לתקציבים שיגיעו.

עמירה חיים: ועוד מלה אחת לגבי ההישגים.

עמירה חיים: צריך לומר, וכאן באמת אני מסירה את הכובע בפני הילדים וגם בפני ההורים.

עמירה חיים: אני מסתכלת על הישגי הבגרות של התלמידים.

עמירה חיים: איזה מאמץ אדיר.

עמירה חיים: אמנם קיבלו עזרה כזאת יותר, עזרה אחרת, בסדר, אבל צריך לומר יישר כוח לאוכלוסייה כל כך חזקה, עם רגליים כל כך חזקות על הקרקע, עם הישגים מצוינים של תלמידים בבגרות.

עמירה חיים: אין נפילה בהישגים הלימודיים.

עמירה חיים: יישר כוח.

זבולון אורלב: את משווה את זה להישגים שלהם כשהיו בגוש?

עמירה חיים: בדיוק.

עמירה חיים: כן, יש לנו את הרישום של תלמיד-תלמיד.

עמירה חיים: הרי לא חיכינו שיבואו אלינו התלמידים.

עמירה חיים: עשינו רישום של ילד-ילד, אנחנו עשינו מעקב על מה שקורה לכל אחד וגם לפני ההתנתקות היינו בקשר אישי עם כל תלמיד, לאן הוא הולך עם המשפחה.

זבולון אורלב: לא, אני שואל האם הישגי הבגרות השנה, בהשוואה ל-2003, 2002?

עמירה חיים: 2004, 2005, 2006, ויש לנו גם לפני.

עמירה חיים: מול תעודת הזהות של התלמיד, יש לי כאן מידע מדויק.

זבולון אורלב: נבדק גם אחוז הניגשים?

זבולון אורלב: אחוזי נשירה?

עמירה חיים: אחוז הניגשים, אחוזי הנשירה, הכול.

עמירה דותן: נשמח לקבל את הדוח הזה.

עמירה חיים: אני רוצה רק לומר לסיום, שהמצב הוא מורכב ולמצבים מורכבים אין פתרונות פשוטים והפתרונות הם מורכבים.

עמירה חיים: אז יש ילד שיושב בבית ומקבל סיוע עד הבית.

עמירה חיים: ויש מרב הילדים שכן נכנסו לתוך ה...

עמירה חיים: אבל 100% ילדים מבחינתנו צריכים עדיין לקבל תמיכה.

עמירה חיים: שאף אחד לא יחשוב שאנחנו חושבים שאם הילדים הגיעו להישגים כאלה ואחרים, לא צריך לתמוך בהם.

עמירה חיים: אנחנו מחויבים ואנחנו גם נמשיך לתמוך בהם.

זבולון אורלב: המסר שלך ברור.

יגאל קירשנזפט: אני מנהל העמותה שנקראת בשם 'תלמוד תורה עצמונה'.

יגאל קירשנזפט: בגוש קטיף היו לנו שני בתי ספר, ביחד 580 תלמידים.

יגאל קירשנזפט: כל מה שהגב' עמירה אמרה זה אולי נכון לחינוך הממלכתי דתי, לא לחינוך המוכר שאינו רשמי, שאנחנו משתייכים אליו.

זבולון אורלב: אמרתי לך תמיד, תעביר אותם לחינוך הממלכתי-דתי.

יגאל קירשנזפט: ישבנו אצל גב' עמירה חיים ולא הגענו להתקדם בעניין הזה.

יגאל קירשנזפט: איש ממשרד החינוך לא הגיע אלינו לפני הגירוש.

יגאל קירשנזפט: קיבלתי רשות מהיושב ראש להתבטא, אמרו שפה מתבטאים במלים שלי.

זבולון אורלב: לא, במלים שלי.

יגאל קירשנזפט: לא, אתה אמרת שלמנהל הכללי מותר לו להתבטא איך שהתבטא, כי ככה בוועדה, כל אחד מתבטא.

יגאל קירשנזפט: אז גם אם אני אגיד מלים אמיתיות, כמו שואה ודברים כאלה שעברנו, אני מקווה שאף אחד לא יקפוץ.

יגאל קירשנזפט: זה מה שעברנו.

זבולון אורלב: בכנסת לא נהוג לערב את השואה בדיונים מעין אלה.

יגאל קירשנזפט: זו השואה שלנו.

יגאל קירשנזפט: אני לא מדבר על השואה.

זבולון אורלב: אמרתי, בכנסת, כל פעם שנושא---

יגאל קירשנזפט: בקיצור, לא הגיע אלינו שום נציג ממשרד החינוך לפני הגירוש.

יגאל קירשנזפט: היה איזה קצין ביטחון של משרד החינוך שהגיע למושב עצמונה, דיבר עם מישהו, לא דיברו מלה אחת עם המנהלים.

יגאל קירשנזפט: גב' עמירה, לא דיברו מלה אחת עם המנהלים של המוסד, המנהלים הרשמיים שמנהלים 25 שנים את המוסד, שרשומים במשרד החינוך.

יגאל קירשנזפט: מלה אחת לא דיברו, מה יהיה, לאן עוברים, שום מלה לא דיברו איתם.

יגאל קירשנזפט: מושב עצמונה העביר עצמאית את המושב לניר האמונה.

יגאל קירשנזפט: שכר מבנה תעשייה גדול בנתיבות, שיפץ ב-900,000 שקלים, שלושה חברים לקחו ערבות אישית, שעבדו את הפיצויים, חלק מכיר את החברים, שעבדו את הפיצויים שלהם ואנחנו היינו הראשונים שהתחלנו ללמוד שבועיים אחרי תחילת שנת הלימודים, הראשונים בארץ שהתחילו ללמוד מהמגורשים, היו ילדי תלמוד תורה עצמונה.

יגאל קירשנזפט: השקענו בשיפוצים, השקענו בכול, גרוש אחד, שחוק, לא קיבלנו.

יגאל קירשנזפט: הסיפור רק מתחיל.

יגאל קירשנזפט: לאחר מכן, משרד החינוך נתן לנו מיליון שקלים להקים כיתות בשומריה.

יגאל קירשנזפט: מיליון שקלים הספיק ל-14 כיתות.

יגאל קירשנזפט: יש לנו 16 כיתות אם.

יגאל קירשנזפט: איפה נשים ילדים בשתי כיתות?

יגאל קירשנזפט: ברחוב?

יגאל קירשנזפט: קנינו קרוונים על חשבוננו, חדר מורים.

יגאל קירשנזפט: שירותים לא היה, כי לא תקצבו לנו את השירותים בשומריה.

יגאל קירשנזפט: קנינו שירותים, הבאנו מנופים, הבאנו שיפוצניקים.

יגאל קירשנזפט: ויום אחד לפני תחילת שנת הלימודים קנינו בראשון לציון קרוון, שתהיה כיתה.

יגאל קירשנזפט: לא מדבר על כיתות טיפוליות, חדר מורים, חדר מורות, משרד המנהל, משרד המזכירה, הכול בחדר אחד.

יגאל קירשנזפט: זה, המדינה יישבה אותנו בשומריה.

יגאל קירשנזפט: זה בית ספר, שני מוסדות רשמיים מוכרים, הכול, עם רשימות ועם הכול, ולא היה לנו איפה לשים את התלמידים.

יגאל קירשנזפט: והביאו אותנו לשומריה, עוד פעם, משאיות, מזגנים, פועלים, הכול.

יגאל קירשנזפט: הגשתי נייר מסודר, המנהל הכללי הביא אותו לשי כנעני, שי כנעני החזיר לנו 'מצטערים', שום דבר.

יגאל קירשנזפט: לקחנו, יש לנו היום רכב שכור שמסיע חמישה מורים, כל יום מסיע לשומריה מאשקלון, מעין צורים, מניצן.

יגאל קירשנזפט: משרד החינוך מסרב לשלם.

יגאל קירשנזפט: אנחנו נכנסנו לקשיים כלכליים ממש, אפשר להגיד שנפלנו מבחינה כלכלית, הכול על חשבוננו.

יגאל קירשנזפט: גם מבחינת שפ"י – הבעיות ביישובים קשות מאוד.

יגאל קירשנזפט: שמענו פה תיאור של המנהל הכללי, תיאור ציורי, הכול בסדר, אם כן, למה אנשים יש להם מחלות ממאירות פי שניים מאשר יש בארץ?

יגאל קירשנזפט: למה אנשים נפטרים מצער?

יגאל קירשנזפט: זה אומר שהבעיה של החקלאים הולכת ונפתרת, כי אנשים נפטרים מן העולם, לא עלינו.

יגאל קירשנזפט: הבעיות קשות מאוד, גירושים, משפחות הרוסות.

יגאל קירשנזפט: גרים ב-90 מטר של קרטון, במחילה מכבודכם, שמי שיושב בשירותים, אז כל המשפחה שומעת מה קורה.

יגאל קירשנזפט: במחילה מכבודכם, כי הכול קירות של ניילון.

יגאל קירשנזפט: והנזילות והזה, ועם כל המאמצים של התיקונים, אבל אחרי שהמתקן יוצא, מושכים את הידית, הידית נשארת ביד.

יגאל קירשנזפט: ובעיות של משפחות ושל נוער.

יגאל קירשנזפט: עם כל הכבוד לתמונה שעמירה ציירה, אני לא רוצה להיכנס למספרים, אבל אני מכיר אישית את המצב.

יגאל קירשנזפט: הילדים במצוקות קשות.

יגאל קירשנזפט: ילדה, כל השערות שלה נפלו, נהייתה קרחת.

יגאל קירשנזפט: ממה זה קורה?

יגאל קירשנזפט: אם הכול כל כך בסדר?

יגאל קירשנזפט: אני מציע שגב' יוכי סימן טוב, היא נמצאת פה, תיתן תיאור מקצועי.

יגאל קירשנזפט: בקיצור, הגשנו נייר של 1,600,000.

יגאל קירשנזפט: עד היום הנייר הזה נמצא, מסתובב מפה לשם, יוצא מפה לשם.

יגאל קירשנזפט: אנחנו לא קיבלנו שום פיצוי ושפ"י – השנה הורידו את השפ"י.

יגאל קירשנזפט: בשנה שעברה קיבלנו 30 שעות.

יגאל קירשנזפט: לכל התלמידים 30 שעות, קיבלנו השנה הורדה.

יגאל קירשנזפט: השנה הנגמרת, התשס"ז, הורידו לחצי.

יגאל קירשנזפט: הבעיות הולכות ומחמירות.

יגאל קירשנזפט: האבטלה גוברת.

יגאל קירשנזפט: שמענו קצת מהתיאורים, והאוצר, הוא ממריא.

יגאל קירשנזפט: במשרד החינוך שמענו שיש לו נכונות, ליאור כלפה אמר שמשרד החינוך רוצה ללכת לקראתנו.

יגאל קירשנזפט: היחידה שהלכה לקראתנו זו גב' לבנה אברמוביץ, מנהלת המחלקה שלנו, שעשתה מלחמות וקצת עזרה לנו איך שהוא לעבור.

יגאל קירשנזפט: אני מבקש פה שוב, תנו לנו לעזור לילדים.

יגאל קירשנזפט: הילדים במצוקות קשות מאוד, בעיות מאוד קשות.

יגאל קירשנזפט: נמצאים אצלנו בכיתות, מוכנים להשקיע, המורים שלנו נוסעים כל יום מניצן לשומריה, הלוך חזור.

יגאל קירשנזפט: הגיעו מכפר פינס, היו זרוקים בכפר פינס.

יגאל קירשנזפט: המורים נסעו שעתיים הלוך ושעתיים חזור ואף אחד לא שילם להם את הנסיעות האלה, אבל המורים הסכימו לנסוע 4 שעות ביום, כדי שהילדים יישבו וילמדו.

יגאל קירשנזפט: אנחנו מוכנים, יש לנו מסירות נפש, אבל צריכים את העזרה.

יגאל קירשנזפט: ועכשיו יש תקציב אצל האוצר, האוצר צריך לאשר את התקציב הזה.

יגאל קירשנזפט: אבקש מכל מי שיכול לעזור, תנו לילדים האלה לחיות.

יגאל קירשנזפט: מה מבקשים פה?

זבולון אורלב: דבריך נשמעו, יגאל, תודה.

עמירה חיים: אכן, יש בקשה של 1,679,500 שקלים כתוצאה מהמעבר לעיר האמונה, שיש על זה עדיין ויכוח מה המדינה תשלם ומה לא, ובאמת תוך שבועיים העמדתם מוסדות.

עמירה חיים: גם היינו שם בתוך המוסדות, גם בשומריה אנחנו נמצאים ומלווים, למרות שזה מוכר שאינו רשמי.

עמירה חיים: צריך לומר שהנושא הזה של התקציב שהם באמת הוציאו, בתקופת המעבר, נמצא בדיון באוצר, עם המלצה שהאוצר ייקח את זה בחשבון וייתן להם לצאת מהברוך שהם נכנסו אליו.

עמירה חיים: אבל זה נושא פתוח וזה נכון.

עמירה חיים: לא אמרנו שהילדים לא במצוקות, הם במצוקות, אנחנו נמשיך לסייע.

זבולון אורלב: שפ"י – זה תלוי בכם.

זבולון אורלב: מקווה שלא יושבים פה לתוהו, אלא לקדם עניין.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אורי אריאל נפגש אתמול עם המנהל הכללי של משרד החינוך, שמואל אבוהב, והוא רוצה לדווח.

אורי אריאל: אנחנו ישבנו, אני וועד המתיישבים, עם המנהל הכללי, והיתה ישיבה דומה גם לפני שנה.

אורי אריאל: לפני שנה היא היתה רבת משתתפים, אבל היות, נדמה לי ככה, שרוב הבעיות אכן מטופלות, אני אומר את זה בשבח המשרד והעובדים, כולם, מלמעלה עד למטה, דרך אגב.

אורי אריאל: אני חושב שזו דוגמה של מה יוצרת אווירה נכונה, מעבר לרצון הטוב.

אורי אריאל: לכולם יש רצון טוב, אני לא מפקפק בזה.

אורי אריאל: כשהמנהל הכללי נותן אווירה מסוימת, אז באופן טבעי אנשים מבינים והולכים עם זה מעבר להבנה למצוקה הפרטית.

אורי אריאל: עלו כמה בעיות, קיבלנו תשובות במקום.

אורי אריאל: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד: המשרד והמנהל הכללי, בשונה ממה שנאמר פה על ידי כמה אנשים, יש דברים שבבירור לא באחריות המשרד.

אורי אריאל: היו יכולים להטיל את זה למשל על מנהלת סל"ע, בתוקף האחריות, חלוקת האחריות, לא כי מישהו טוב או רע.

אורי אריאל: אמר המנהל הכללי, גם בשנה שעברה, ואני לא מדבר על 20,000 שקלים, אני מדבר על סכומים גדולים מאוד, קודם כל, תשלמו.

אורי אריאל: הוא הנחה את האנשים במשרדו, אחד אחד, כל אחד לפי תחומי אחריותו, מגני ילדים, דרך חינוך, קייטנות, נוער, לא יודע מה, אחרי זה הוא פתר את הבעיות עם האוצר.

אורי אריאל: ולא הפוך.

אורי אריאל: וזו דוגמה טובה, כך ראוי לעשות, אני חושב.

אורי אריאל: אני רוצה, רק אם אפשר, לשאול את גב' עמירה חיים, האם אפשר שיתחשבו בילדים שעשו בגרויות, כמו בילדי עוטף עזה, כי ממילא חלקם בתוך זה, אבל גם לא, למרות שאני שמעתי את הדברים הטובים שאמרת על הילדים ועל הוריהם (אכן אני רק יכול להצטרף)---

עמירה חיים: עשינו את זה.

עמירה חיים: בהחלט.

עמירה חיים: גם עכשיו בקייטנות הקיץ, לא נכנסנו לשום פעילות קיץ, גם בפעילות הקיץ.

עמירה חיים: כמו שעוטף עזה מקבל, גם המתנתקים מקבלים.

אפרת צימרמן: אני רציתי לשאול לגבי ההקלות.

אפרת צימרמן: את אמרת שילדי המגורשים קיבלו כמו ילדי עוטף עזה בהקלות?

אפרת צימרמן: מעניין.

עמירה חיים: קיבלו הארכת זמן.

אפרת צימרמן: באמת?

אפרת צימרמן: מעניין שהבת שלי לא, היא מגורשת.

אפרת צימרמן: אולי לא ידעו.

אפרת צימרמן: לא, זה סתם עניין אותי.

אמציה יחיאל: אני מלווה מטעם מנהלת סל"ע את כל הנושא של הנוער המפונה.

אמציה יחיאל: אף ילד לא קיבל הקלות, אלא אם כן הוא בעוטף עזה.

אמציה יחיאל: עובדתית.

עמירה חיים: אני אביא רשימות.

עמירה חיים: כולל ילד אחד שיושב בנתיבות.

זבולון אורלב: סליחה, אני מבקש ממך להזמין את מר אמציה יחיאל.

זבולון אורלב: אמציה מלווה את הוועדה ואנחנו רואים בו נציג נאמן.

זבולון אורלב: בקשתי, בסוף הישיבה, קחי את מספר הטלפון.

זבולון אורלב: הוא אדם מאוד רציני, הוא גם הקשר שלנו לנוער ולנערים, להעביר את המסרים.

זבולון אורלב: חשוב שהוא ייפגש איתך.

זבולון אורלב: תראי לו את כל הנתונים, שלא יהיה פער בין מה שאת אומרת לבין מה שהוא אומר.

זבולון אורלב: מקובל עליך?

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

עמירה דותן: אנחנו רוצים לקבל תשובות בנושא תעסוקה ורווחה, וככל שנקבל תשובות מוסמכות עליהן, נוכל לעקוב אחרי הנושא הזה.

אפרת צימרמן: אבל אפשר להעלות בנושא חינוך?

אפרת צימרמן: לא בנושא הבגרויות.

אפרת צימרמן: אני רוצה לדבר על נושא החינוך בנצר אריאל.

זבולון אורלב: לא, אנחנו לא עוסקים כרגע בבעיות חינוכיות של קהילה מסוימת, אלא אנחנו עוסקים בבעיות מערכתיות.

זבולון אורלב: כמו הבעיה של החקלאות.

אפרת צימרמן: נושא ההסעות לחינוך למגורשים טופל?

עמירה חיים: אנחנו מימנו 100% הסעות.

עמירה חיים: אם יש שם בעיה, אני מוכנה אישית לטפל בה.

אורי אריאל: את לוקחת את אריאל למחוז הדרום?

אורי אריאל: יאללה, קחי.

אורי אריאל: אל תגידי לא.

אורי אריאל: קחי.

זבולון אורלב: אין לה בעיה.

אורי אריאל: הראשונה שתספח את אריאל, זו את.

זבולון אורלב: בעיות מן הסוג הזה יש לנו דרך אחרת להתמודד איתן.

זבולון אורלב: אני משתדל לתת לנצר אריאל מספיק רשות דיבור, יחסית ליישובים אחרים, כי אני מכיר במצוקתם.

זבולון אורלב: אז תעלי את הדברים על הכתב, נטפל בהם בצורה מסודרת, בסדר?

זבולון אורלב: ואני חלק מהם כבר יודע וחלק מהם גם מטפל.

דוד סעדון: צהריים טובים.

דוד סעדון: צר לי שהדברים לא יהיו בצורה כרונולוגית של סדר עדיפויות, אבל זה ערב רב של דברים שעלו בפורום הזה, ואני רוצה לציין מספר דברים, בתמציתיות.

דוד סעדון: ראשית, לפני הכול, אני רוצה להודות באמת למנהלת סל"ע, כי אני חושב שמנהלת סל"ע קשובה לכל פנייה ובעיה שיש לנו, ואני יכול להעיד על זה מתוך עצמי, בשנתיים וחצי האחרונות.

דוד סעדון: ועל זה יישר כוח והמשך עבודה.

דוד סעדון: דבר ראשון, בהמשך למה שגב' עמירה חיים אמרה, לגבי הסעות.

דוד סעדון: אני הפרויקט הראשון שלמעשה קם וקורם עור וגידים ו-13 משפחות בונות את ביתן, בית הקבע, בבת הדר.

דוד סעדון: זה סמוך לאשקלון.

דוד סעדון: בעוד 4 חודשים אני אעבור לבית הקבע, בעזרת ה'.

דוד סעדון: החשש הכי גדול שלי זה שבני הקטן, שעדיין לומד ביסודי בשער הנגב, יצטרך לעבור טלטלה נוספת.

דוד סעדון: עשינו הכול כדי שהוא ימשיך ללמוד בשער הנגב וכל נושא ההסעות חייב להיות מטופל עד תום, עד התקופה שהילדים האלה עוברים ל---

עמירה חיים: זה יטופל.

עמירה חיים: הבטחה.

דוד סעדון: אני מדבר באופן עקרוני.

דוד סעדון: אני לא מדבר רק עליי.

דוד סעדון: שההסעות צריכות להיות מובטחות.

דוד סעדון: בנושא של חקלאות - לי היה עסק ברח' שקמה, שהיה עסק ייחודי בארץ, ועל אחת כמה וכמה בגוש קטיף, זה היה חוות דגים.

דוד סעדון: הייתי מפעל מאושר של משרד החקלאות.

דוד סעדון: קיבלתי אפילו מענק ממשרד החקלאות.

דוד סעדון: הגשתי תביעה לפיצויים בגין הריסת המבנים ללא אפשרות להוציא משם כלום, זה לא חממה, אי אפשר לפרק את מה שהיה שם.

דוד סעדון: אני לא רוצה להיכנס למספרים, אבל הוקצבו לנו מהוועדה 40% מסך הפיצויים.

דוד סעדון: יש פרדוקסים שפשוט ממוטטים כל אדם באשר הוא יהיה ולא חשוב כמה כוחות נפש יש לו.

דוד סעדון: לא יכול להיות שאנחנו דנים על משהו, שמוכח בעליל שהושקעו בו 100% של כספים, איקס כספים, הוועדה אומרת 'מה שלא רשום בטפסי י"א, לא תקבלו'.

דוד סעדון: עסקים אחרים, ששום דבר לא נרשם אצלם בטופס י"א, קיבלו את מלוא הפיצויים שדרשו אותם.

דוד סעדון: ואני רוצה להגיד רק דבר אחד, היום להקים עסק חלופי, אחרי שנתיים וחצי וקיבלנו רק לפני חודש הרשאה לקרקע, להקים עסק חלופי כמו שאני צריך זה יוכל להיות מוקם רק בעוד שנה ומשהו, לראות את הפירות של זה, להבדיל מעסקים אחרים, שזה בערך פי 4 מהפיצויים שקיבלנו בפועל.

דוד סעדון: אני רוצה לדעת מי מממן לי את זה.

דוד סעדון: כאשר אני מממן עד היום קרוב ל-100,000 שקלים רק מומחים, כדי לקבל את הקרקע.

דוד סעדון: עוד לא ראיתי שקל אחד מהפינוי הזה, בקטע הזה.

דוד סעדון: יש לי בעיה וחזרתי על זה והייתי בוועדה קודמת, גם פה ואמרתי, לצערי, המדינה רואה אותנו, המפונים, דרך החור של הגרוש ואנחנו מסתכלים דרך החור של החיים.

דוד סעדון: וזה ההבדל המהותי בין שתי תפיסות עולם של ממשלה לבין מפונים.

דוד סעדון: לא יכול להיות שהכול זה נגזרת של כסף עבור המדינה.

דוד סעדון: עבורנו, הכסף הוא חלק גדול מהפתרונות שיכולים לעזור, לקדם ולזרז.

דוד סעדון: והמדינה רואה את הכול דרך התקציבים ופה צריך לשנות משהו באופן מהותי.

דוד סעדון: כשחבר הכנסת צבי הנדל טען ואמר את זה מפורש שאין הלימה בין רמת הפיצוי לבין הדרישה של הפיצויים שמבקש המפונה, אני אומר, רבותיי, שהמדינה תקים את העסק במקום המפונה, אם היא יכולה לחסוך שקל, שתחסוך אותו שם.

דוד סעדון: המפונה מביא תקציבים מסוימים כשהוא מקים עסק, אי אפשר להתעלם מהסיפור הזה.

דוד סעדון: בנים ממשיכים - אני הייתי הפרויקט הראשון שחתם על הסכם על המדינה, עוד טרם הפינוי.

דוד סעדון: הייתי מוקצה.

דוד סעדון: לא יכול להיות שיחתמו היום חוזים עם אתרים אחרים על בנים ממשיכים, וזה לא יושת על כל האתרים האחרים.

דוד סעדון: אם לי, בגלל שחתמתי ראשון ואחרים אחריי למדו את החוזה שלי ולקחו ושיפרו אותו, ואני צריך לרדוף אחרי הזנה של עצמי.

דוד סעדון: לא מקובל.

זבולון אורלב: מי אמר לך שיש---

דוד סעדון: זירוז הליכים בוועדות תכנון - עשר דקות לפני הכניסה פה, בעשרה ל-12:00 קיבלתי משכניי לעתיד בבת הדר טלפון, ועדת שקמים לא מוכנה לאשר לו תוכניות כדי שיעלה על הקרקע, כמו 13 משפחות.

דוד סעדון: למה?

דוד סעדון: כי הוא צריך להביא חתימות של השכנים שמסביבו ש-10 סנטימטר של החומה שיהיו אצלו ואצלם, 20 סנטימטר של חומה שיתחלקו בין השניים.

דוד סעדון: על זה לא מאשרים?

דוד סעדון: עשר דקות לפני הוועדה.

דוד סעדון: עוד לא הספקתי אפילו לדבר עם גב' צביה שמעון.

דוד סעדון: זה אבסורד.

דוד סעדון: על דברים איזוטריים, האנשים מעכבים.

דוד סעדון: תעסוקה.

דוד סעדון: רבותיי, כדי לתת תעסוקה לפחות לפי המצגת, כמות המובטלים היא אסטרונומית.

דוד סעדון: כדי לתת תעסוקה, זו הצעתי.

דוד סעדון: לא יכול להיות שאחד ילך לנתיבות ואחד ילך לאשקלון ואחד ילך למט”י אשקלון ואחד ילך לשער הנגב.

דוד סעדון: חייב לקום גוף שייתן העדפה מתקנת, על פי כישורים, למקצועות כלשהם.

דוד סעדון: שייתנו אותם והגוף הזה ירכז את כל המידע מכל מקום אחר שנמצא בפזורה הזאת, ודרך הגוף הזה אנשים האלה יבקשו את מקום העבודה החדש שלהם.

אבי פרחן: אדוני היושב ראש, חברת הכנסת עמירה דותן, חבריי, צביה, אני מבקש קצת סבלנות, גם אם הדברים לא נעימים לאוזן.

אבי פרחן: צר לי שקיימת תחושה שגם יושב ראש השדולה וגם אתה, אדוני היושב ראש, אתם מתמקדים מרב הזמן, מרב הטיפול, במגזר מסוים.

אבי פרחן: זו תחושה, אי אפשר לקחת אותה מאיתנו.

אבי פרחן: ועוד מלה, הייתי בדיון עם ראש הממשלה.

אבי פרחן: ראש הממשלה אמר 'לא בשליחות הממשלה הלכתם לגוש קטיף'.

אבי פרחן: אני רוצה להזכיר לו ובאמצעותך להודיע לו, אחרי שנעקרתי מחבל ימית, ראש הממשלה הקודם, מר אריק שרון, ואיתו שר הביטחון, שלח אותי להקים את אלי סיני.

אבי פרחן: אז אני מבקש, תאיר גם את תשומת לבו, או שגב' עמירה דותן, שהיא בסיעה שלו, שבשליחות הממשלה נשלחנו לגוש קטיף.

אבי פרחן: הממשלה, בתמיכה של חברי הכנסת, של הכנסת הזאת, ידעה לעקור אותנו, לגרש אותנו ביעילות, במקצועיות, בזריזות, תוך קביעת לוח זמנים, עם סטופר על השעון עמדו הקצינים ו'נו, מה קורה, הזמן אוזל, אתה צריך לעזוב'.

אבי פרחן: היום, שנתיים, אין לי ברירה, אני חוזר על דברים שנאמרו, אבל צריך להדגיש אותם, טרם עלה בידינו להגיע לבית.

אבי פרחן: אני נעקרתי כידוע לכם פעם שנייה.

אבי פרחן: אני רוצה להגיד לכם, בעקירה ההיא לפחות הטיפול היה יותר מהר, ואני רוצה ללכת בניסיון, הנושא המרכזי לשיקום זה ברגע שהבן אדם מתחיל לבנות את הבית שלו.

אבי פרחן: זה 70% מהשיקום, אם ניתן בכלל להשתקם מעקירה אחת, קל וחומר פעמיים.

זבולון אורלב: מה מעכב את ישוב הקבע של קהילת אבי פרחן?

אבי פרחן: אני תיכף אגיע לזה.

זבולון אורלב: אני מציע שכבר תגיע לזה.

אבי פרחן: לא ביקשת מאחרים, את חוסר הסבלנות שלך הזאת.

אבי פרחן: עכשיו.

זבולון אורלב: ביקשתי, ביקשתי.

אבי פרחן: אתה רוצה אני אפסיק עכשיו?

אבי פרחן: אני אפסיק.

אבי פרחן: אם אתה רוצה שאני אפסיק, אני אפסיק, זבולון.

זבולון אורלב: חבל, אתה לא תגיע, אני מכיר את לוח הזמנים.

זבולון אורלב: אני פשוט מכיר את לוח הזמנים, אבי.

אבי פרחן: זבולון, אני מבקש ממך, תן לי להמשיך.

זבולון אורלב: נו, אבל אמרת שלוש דקות.

אבי פרחן: אתה יודע מה?

אבי פרחן: לא, לא, אין טעם שאני אמשיך.

זבולון אורלב: אוקיי.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים עכשיו לתעסוקה.

זבולון אורלב: אם תרצה אחר כך להשלים, תשלים.

יעקב זיגדון: אני סגן המנהל הכללי של שירות התעסוקה.

יעקב זיגדון: אני המדווח האחרון, אני מקווה לדווח באווירה אופטימית.

יעקב זיגדון: אני חושב שמבחינה עובדתית נתונים בתחום התעסוקה והאבטלה, אני כן יכול לדווח על נתונים אופטימיים.

יעקב זיגדון: שירות התעסוקה מכיר כ-4,100 מפונים, גם מגוש קטיף וגם מצפון השומרון, מתוך פוטנציאל של 4,900.

יעקב זיגדון: זאת אומרת, יש עוד כ-800, 900 אנשים שאנחנו לא עובדים מולם, מסיבותיהם.

יעקב זיגדון: זאת אומרת, הם לא הגיעו לשירות התעסוקה לקבל טיפול שלנו.

יעקב זיגדון: חלק ניכר מהם זה כמובן החקלאים.

יעקב זיגדון: וחקלאים, בהגדרה של המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, אנחנו לא מטפלים.

יעקב זיגדון: לא מדבר על חקלאי שרוצה להיות שכיר.

יעקב זיגדון: זה כן נטפל בו.

יעקב זיגדון: חקלאי שרוצה להיות חקלאי, לא בתחום המנדט שלנו.

יעקב זיגדון: בתוך האנשים שאנחנו מטפלים בהם, אני כן יכול לבוא ולהגיד שלמעלה מ-80% מהאנשים עובדים.

יעקב זיגדון: זאת אומרת, שיעור התעסוקה הוא למעלה מ-80%.

יעקב זיגדון: כדי לקבל פרופורציה ופרספקטיבה, בהשוואה למה שהיה לפני הפינוי, זה היה 90% בגוש קטיף.

יעקב זיגדון: בהשוואה לרמה הלאומית של היום, זה 92%, ככה שהפער הוא לא כל כך גדול.

יעקב זיגדון: אני תיכף אסביר את זה גם במספרים מוחלטים, אז אפשר לקבל תמונה קצת יותר טובה.

זבולון אורלב: זה לא מה שהבנתי מהמצגת.

זבולון אורלב: ממך אני מבין ש-10% של 4,000 ומשהו, זה בערך 400, ומהמצגת היה מדובר על למעלה מ-800.

יעקב זיגדון: בשלוש דקות אני אתן משנה סדורה.

יעקב זיגדון: אני מצטער שמערבבים ומערבים נתונים ומה שאני נותן פה זה מיטב העובדות שיש בידי שירות התעסוקה, וכשאני אומר עובדות, אנחנו לא עושים סקרים ולא מדגמים, אלא זה רשומות פרט של אנשים שנמצאים אצלנו, או אנחנו במגע איתם.

יעקב זיגדון: 880 אנשים אינם נמצאים בכוח העבודה.

יעקב זיגדון: משמעות של זה, זה אנשים שלא עובדים, אבל גם לא מחפשים עבודה.

יעקב זיגדון: וגם פה, כדי לסבר את האוזן בנתונים, שליש מהם הם בגיל עד 30.

יעקב זיגדון: המשמעות של העניין הזה, זה בעיקר הסטודנטים והאברכים.

יעקב זיגדון: במספרים מוחלטים זה למעלה מ220 אנשים, שאינם עובדים, עוד פעם, מסיבה טובה מאוד.

יעקב זיגדון: הם לומדים עכשיו, הם נמצאים באוניברסיטאות, מכללות וכולי, וזה בסדר גמור מבחינתנו.

יעקב זיגדון: חלק אחר זה עקרות בית, חלק אחר זה פנסיונרים, בין אם פנסיונרים כתוצאה מהפינוי, בין אם פנסיונרים טבעיים וחלק, כן, התייאשו מלמצוא עבודה והם לא, עוד פעם, לא בתחולת העבודה שלנו ואנחנו לא נמצאים איתם במגע.

יעקב זיגדון: הנתון היותר מעניין מאלה שלא נמצאים בכוח העבודה: כמחציתם, כ-400 איש גם לא עבדו בגוש קטיף ולא חיפשו עבודה גם בגוש קטיף.

יעקב זיגדון: ככה שמצבם לא השתנה, או לפחות לא הורע, אלא נשאר באותו מצב.

יעקב זיגדון: רק 360 מתוכם זה אנשים שעבדו בגוש קטיף ועכשיו נכנסו לקטגוריה שאינם בכוח העבודה.

יעקב זיגדון: אבל כדי להיות אופטימיים לעתיד, וביקשתם פה לא רק היסטוריה, אלא מה אנחנו הולכים לעשות קדימה, תוכנית העבודה שלנו מדברת שבשלושת החודשים הקרובים אנחנו נגיע ל-85% מהאנשים כעובדים.

יעקב זיגדון: אני יודע להגיד את זה בביטחון, כמו שדיווחתי לחברת הכנסת עמירה דותן, בישיבות הקודמות, ביעדים ברורים, ואני מקווה מאוד שהכול נרשם ואפשר לראות שהעסק גם מתממש.

יעקב זיגדון: הדיווח האופטימי שלי הוא כזה: כ-660 אנשים נמצאים אצלנו בקטגוריה של מחפשי עבודה.

יעקב זיגדון: כאשר אני כן יודע להגיד ש-240 מתוכם נמצאים כרגע בהכשרות מטעמנו.

יעקב זיגדון: זה הכשרות אישיות גם, והכשרות באמצעות שוברים.

יעקב זיגדון: המשמעות היא שזה אנשים שמצאו את ההכשרות האלה ורוצים אותם ורובם אמורים לסיים בסוף אוגוסט ובתקווה שלאחר מכן ימצאו עבודה.

יעקב זיגדון: 150 מתוכם סיימו כבר הכשרות, עם מה שנקרא כיתות עם השמה.

יעקב זיגדון: זו טכניקה שמוסדות ההכשרה מחויבים להשמה, ואז אני יכול להיות יותר אופטימי.

יעקב זיגדון: ועוד כ-100 אנשים נמצאים בתהליכים של פתיחת עסק.

יעקב זיגדון: אנחנו יודעים גם לתת ליווי עסקי.

יעקב זיגדון: לא מממנים עסקים, אלא רק את הליווי, החניכה העסקית אנחנו כן יודעים לממן.

יעקב זיגדון: ועוד 200 נמצאים במצב של חיפוש עבודה, ככה שאני יכול להיות אופטימי ולבוא ולהגיד שבשלושת החודשים הקרובים אנחנו שואפים להגיע ל-85% מהאנשים, לפחות, שייכנסו למעגל העבודה, ואז זה מביא אותנו לאיזה שהיא נורמה סבירה, גם בהשוואה לרמה הלאומית, וגם בהשוואה למה שהיה לפני הפינוי.

יעקב זיגדון: רק באג אחד אני כן מבקש לציין פה ואת הסיוע הכן של הוועדה.

יעקב זיגדון: הצגתי את זה גם בוועדות הקודמות.

יעקב זיגדון: משרות ממשלתיות.

יעקב זיגדון: היתה החלטת ממשלה לתת העדפה מתקנת למפוני גוש קטיף.

יעקב זיגדון: עד היום, כולל מהדיווח האחרון, 0 השמות.

יעקב זיגדון: אנחנו שולחים עשרות אנשים למשרות ממשלתיות, כשכל חברה ממשלתית מחויבת להפנות אלינו את המשרה.

יעקב זיגדון: אנחנו מעבירים אותה למפונים, מוצאים את המתאימים, שולחים אותם.

יעקב זיגדון: למיטב שיקולנו המקצועי, שמתאימים למשרות האלה, אף אחד מהם לא מתקבל.

זבולון אורלב: נציבות שירות המדינה יודעת את זה?

יעקב זיגדון: הנציבות יודעת.

יעקב זיגדון: זה לא הנציבות, זה רשות החברות הממשלתיות, היא האחראית לתכנן את כל הנושא הזה.

יעקב זיגדון: היא יודעת מזה, היא גם עוקבת.

זבולון אורלב: היא יכולה לתכלל רק את החברות הממשלתיות, היא לא יכולה לתכלל את שירות המדינה.

יעקב זיגדון: אני מדבר רק על הממשלתיות, זה מספיק.

יעקב זיגדון: אם מדברים לסיכום העניין, אם אתה בא ושואל אותי מה עוד אפשר לעשות למפונים, באמת כדי להגיע לגרעין הקשה האמיתי?

יעקב זיגדון: מתוך ה-650 אנשים שאנחנו עוד מטפלים בהם?

יעקב זיגדון: זה 100-150 משרות ממשלתיות שאנשים משתבצים לתוכם וזה פותר לדעתי את הבעיה.

יוסי פוקס: שתי הערות קצרות.

יוסי פוקס: בנושא של המצגת של המנהלת למעשה מטעה את חברי הכנסת.

יוסי פוקס: אגב, בדיוק כפי שהיה לפני שנתיים, 30 יום לפני הגירוש היה פה דיון עם ראש הממשלה ומר יונתן בשיא, שיש פתרון לכל מתיישב והראו את זה במצגת.

יוסי פוקס: אז פחות או יותר זה אותה רמת דיוק בנתונים.

יוסי פוקס: אני אתן רק דוגמה אחת.

יוסי פוקס: נתון אחד היה פה בנושא הבתים, אלה שהיו בעלי בתים וותק, מה שנקרא לא בעלי עסקים וחקלאים.

יוסי פוקס: הנתון שהוצג פה דיבר על 99% החלטה סופית.

יוסי פוקס: תסתכלו 98%-99% קיבלו החלטה סופית.

יוסי פוקס: ובכן, זו הטעיה.

יוסי פוקס: יש 700 מתוך 1,667 משפחות שהלכו למסלול שומה פרטני.

יוסי פוקס: מסלול שומה פרטני זה בגלל שהבתים שלהם הושקעו, היו מושקעים ברמה כזאת ששווי הבתים עולה לאין ערוך על המינימום שנקבע בחוק.

יוסי פוקס: 20 מתוך ה-700

יוסי פוקס: קיבלו את תוספת הפיצוי מכוח השומה הפרטנית.

יוסי פוקס: כל היתר לא קיבלו.

יוסי פוקס: במלים אחרות, הם כוללים כמעט 700 משפחות ככאלה שקיבלו החלטה סופית, בעוד זה בכלל לא החלטה סופית ומגיע להם עוד מאות אלפי שקלים למשפחה, כי מדובר על משפחות על בתים של 200 ו-300 מטר וזה נתון שהוא פשוט הטעיה של חברי הכנסת.

יוסי פוקס: זו נקודה אחת שרציתי להתייחס אליה.

יוסי פוקס: אגב, רק בהערת אגב, המסלול הזה תקוע.

יוסי פוקס: בגלל שהיו פה הנחיות מאוחרות והשמאי הממשלתי אמר דבר אחד, שמאות, היה שינוי, הורידו להם וכולי, הסיפור ידוע.

יוסי פוקס: בפועל, אף אחד עוד לא קיבל פיצוי מכוח התוספת של השומה הפרטנית.

יוסי פוקס: הערה שנייה: דוגמה למה שאמר מר רענן דינור בנושא ההתיישבות הקבע ומדוע זה תקוע בכל מיני אתרים.

יוסי פוקס: הוא אמנם התייחס עשר שניות לכל אתר, אבל שמעתי במזרח לכיש צליל שזה בגלל שמחכים למתיישבים.

יוסי פוקס: ובכן, המתיישבים, בכל הנוגע למזרח לכיש, כבר מוכנים ויושבים בעין צורים רובם, אחרים במקומות אחרים ומבחינתם הדבר יכול היה כבר להתחיל להתקדם הרבה יותר.

יוסי פוקס: אלא מה?

יוסי פוקס: כל פעם יש תרגיל חדש והתרגיל הנוכחי – לאחר שהיתה התקדמות שבאה ואמרה שבאמת, למי שבא מבחוץ, לא זכאי לחבל במזרח לכיש, יקבל מגרש בגובה השמאות.

יוסי פוקס: עשה השמאי הממשלתי שמאות, הגיע ל-140 אלף שקלים.

יוסי פוקס: אגב, זה לא רחוק מהשמאות שלנו, שהיא 100 אלף שקלים.

יוסי פוקס: וקבעו שלא זכאים ישלמו שווי שווק, שזה הגיוני, אי אפשר לצפות מאנשים להיות חלוצים.

יוסי פוקס: אז פתאום שהלא זכאים יקבלו את זה ב-140 אלף שקלים, אבל הזכאים, הזכאים שגירשו אותם מהבית, בעצם ישלמו יותר.

יוסי פוקס: עכשיו, איך הם מנמקים את זה?

יוסי פוקס: הם אומרים 'חוק ההתנתקות נתן לכם 135 אלף שקלים, (לא קשור ללכיש) אז את ה-135 אני מאפשר לך לממש בחבל לכיש.

יוסי פוקס: אז עכשיו תיקח, תעשה חשבון, 225, תוריד את מה שחוק ההתנתקות נתן לך, תגיע ל-90 אלף שקלים.

יוסי פוקס: חוכם, אתה מקבל את זה פחות מהלא זכאי.

יוסי פוקס: הרי זה שקר.

יוסי פוקס: משום שמה שקיבל האדם מכוח חוק ההתנתקות שהכנסת חוקקה, זה שלו.

יוסי פוקס: ומה שעכשיו קובעים בחבל לכיש... צריך לתבוע, אפשר היום, אני אומר לך, והם יודעים את זה, אגב,ב משרד ראש הממשלה, הערה אחרונה שלי, אם מחר בבוקר הם מיישרים קו, זכאים-לא זכאים, ישלמו כולם 140 אלף שקלים, בגובה השמאות בלכיש, בלי קשר מה הבן אדם בא איתו, מחר בבוקר אפשר לחתום על הסכם.

יוסי פוקס: שלא יגידו שהכדור נמצא במגרש שלנו.

ירון סער: כמה נקודות מאוד קצרות.

ירון סער: אם שאלת קודם למעשה מה הבעיה המרכזית ששוכנת היום לפתחו של הפינוי, אז הבעיה היא בסכום.

ירון סער: הבעיה היא בחוק.

ירון סער: מנהלת הפינוי היום, סל"ע, אין שום טענה, היא עובדת ביעילות פי כמה מהמנהלת של סיני.

ירון סער: אני ליוויתי את הסיפור של סיני מהיום הראשון שלו.

ירון סער: אין מה להשוות.

ירון סער: אלא מה?

ירון סער: הבעיה היא רק בחוק.

ירון סער: כיום החוק סגור, לא מאפשר שום דבר, ולכן כל ההתעמלויות המשפטיות שעושים בתוך הוועדה המיוחדת, אין להם שום תועלת אמיתית.

ירון סער: המחווה שאתם עשיתם, עם השדולה, אין ספק שהיא הגישה הכי רחבה שניתן היה לחשוב עליה, אבל היא נתקלה בבעיה ולדעתי אתם פשוט נתקלתם באיזה שהיא פינה.

ירון סער: חתומים למעלה ממחצית מחברי הבית על הצעת תיקון שכל נקודה ונקודה מוסיפה, מצ'פרת את האנשים.

ירון סער: אין בכלל ויכוח.

ירון סער: אין ספק שהטכניקה הכי יעילה היתה לגהץ את זה בתוך חוק, ולא בתוך שום צבע אחר.

ירון סער: מה עשו?

ירון סער: מן "נתחכמה לו".

ירון סער: אני חייב רק להקדים מלה, פשוט כדי להבין מה קרה כאן.

ירון סער: כי הייתי מעורב גם בחוק הקודם וגם בחוק הזה.

ירון סער: החוק הזה, כלומר חוק יישום תוכנית ההתנתקות, היה בסופו שני סעיפים.

ירון סער: סעיף אחד הוא סעיף שידוע כסעיף גרמני.

ירון סער: שהוא בא ואומר שהחוק הזה ממצה את העילות מכל מין וסוג שהוא.

ירון סער: אין מלה או פסיק מעבר לחוק.

ירון סער: זה בעקבות תוכנית גרמנית לאחר מלחמת העולם השנייה.

ירון סער: מודל יפה, הוא נכון.

ירון סער: בצד המודל הזה, היה עוד מודל, שאמר אני, המחוקק, או כמו שנאמר קודם, אני הממשלה, מאפשרת לכל אחד מהמתיישבים, או מהמפונים העסקיים, להגיש תביעה לפי "הדין הכללי".

ירון סער: כאשר הגישו כל 11 הבג"צים, כאשר הדיונים אוחדו, בסופו של יום הבג"צ עשה צעד אחד בלבד.

ירון סער: מכל החוק הוא לא נגע בפסיק, למעט בסעיף הזה, ובפעולה שהיא באמת חריגה לבג"צ (כלומר להבדיל מדיבור על התערבות, התערבות בפועל) הוא מחק את הסעיף.

ירון סער: הוא הורה שהסעיף הזה הוא אפס מאופס, אי אפשר לשלול מהמפונים את הזכות לתבוע מה"דין הכללי".

ירון סער: באה המדינה וטענה בפני בית הדין הגבוה לצדק, זה קשקוש, אנחנו רק עשינו מחווה כלפי חוץ.

ירון סער: הדין הכללי, בית הדין הגבוה לצדק שיש דין כללי.

ירון סער: עכשיו אני חוזר לעניין שלנו.

ירון סער: מה בעניין שלנו?

ירון סער: בית הדין הגבוה לצדק, כאמור, ביטל על פי הוראות החוק את הדין הכללי.

ירון סער: כל המחוות---

זבולון אורלב: גם עליך חל הדין, מה אתה רוצה לומר?

זבולון אורלב: אתה יכול להתחיל בשורה האחרונה?

ירון סער: השורה התחתונה שאני מבקש מכם, כמי שיצר את כל המחוות, אל תיתנו לסרס את המחוות עם סעיף 1 והוא סעיף המחילה והוויתור.

ירון סער: כי כל אחד מהאנשים פה, על הפסיק הקטן ביותר, על הילד בן 3, הם ויתרו על כל זכות לפיצוי על פי הדין הכללי.

ירון סער: ועוד נקודה שהייתי כאן מבקש, בהקשר של אבי פרחן,

ירון סער: שהיתה איזה התנשאות לגבי אבי פרחן וקהילתו.

זבולון אורלב: התנשאות של מי?

ירון סער: המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

ירון סער: עם כל הכבוד, זה לא ראש הממשלה וקהילתו וחבריו, ובאותה מידה במבשרת ציון, ובאותה מידה זה כאן.

ירון סער: אבי פרחן עם קהילתו רצה לעבור לאחד משני מקומות.

ירון סער: ביקשנו פרטים, לא קיבלנו פרטים והפרטים הם נורא פשוטים.

ירון סער: תביאו את החוזים שהתקשרתם עם כל אחד אחר.

ירון סער: שום דבר אחר לא.

ירון סער: לא יעלה על הדעת שהדברים האלה לא ייעשו בשקיפות.

ירון סער: אלה שלושת הדברים שאני מבקש.

ירון סער: ואם תוכלו לאלץ את הממשלה לסגת מהכפייה על הוויתור, תבורכו.

זבולון אורלב: אתה ענית לי על השאלה ששאלתי את אבי.

זבולון אורלב: כשאני שאלתי את אבי מה מעכב את היישוב שלו.

זבולון אורלב: אתה אומר, זאת הבעיה, שביקשתם---

אבי פרחן: מעכב את האישור – אנחנו רוצים להגיע לגבעת אולגה, מצאנו שטח של אדמות מדינה.

אבי פרחן: בשעתו היתה תמיכה של ראש הממשלה אריק שרון וכל המערכת וכמעט גמרנו 70%, 80% מהדרך, ואז צצה בעיה של שמאי אסיף קודם, ראש מינהל התכנון, שאמר 'זה מוגדר לתיירות ולא למגורים'.

אבי פרחן: אחר כך בא היועץ המשפטי של המנהלת ואמר 'זה לא מידתי'.

אבי פרחן: המידתיות הזאת.

אבי פרחן: הבית שלי, אף אחד לא שאל על המידתי, חלקכם הייתם אצלי בבית, איזה מידתיות מדברים פה?

אבי פרחן: אפשר לשכן אותנו בגבעת אולגה.

אבי פרחן: אם רוצים, אם יש רצון לממשלה.

זבולון אורלב: כאן זה תקוע?

אבי פרחן: כן, מידתיות ושמאי אסיף.

אבי פרחן: זהו.

אבי פרחן: אבל אני רוצה להגיד לך, כל זה טיעונים.

אבי פרחן: שמאי אסיף, זה תירוץ.

אבי פרחן: הבעיה שהם לא רוצים כאילו גבעת אולגה.

אבי פרחן: הבית שלי באלי סיני, אתה יודע מה?

אבי פרחן: אני מוכן היום, צבא ההגנה לישראל נמצא שם, אז קראת לו לעצור את הטעות, ולא עצרת את הטעות, אני הופעתי בוועדה הזאת ואמרתי לך, 'אני רוצה להישאר שם, גם בשליטה פלשתינית'.

אבי פרחן: היום צבא ההגנה לישראל נמצא שם, אני רוצה לחזור הביתה.

זבולון אורלב: חברים, יש עוד חמישה חברים שביקשו, אברהם בר אילן, אנשים מאנשי אזור ארז, יוסי דיין וחי וייס וכהן אלי וגלילי ברוך ועופר גזית, שני שגית ירון.

זבולון אורלב: אני לצערי, ארשום את זה כבר לפעם הבאה.

זבולון אורלב: אנחנו כאן צריכים לעצור.

עמירה דותן: אני רק רוצה פה לומר שנושא רווחה שהוא אחד הנושאים שרצינו לדון בהם, לא ניתן לדון בו, משום שנציג משרד הרווחה היה בתחילת הדיון והלך.

זבולון אורלב: למרות שהוא שאל אותי, וביקשתי ממנו לא לעזוב.

עמירה דותן: והדיון לא התמצה בנושא הזה בכלל.

זבולון אורלב: אני אתן לחברת הכנסת עמירה דותן לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: מבחינתי, יש ארבעה דברים שאני חושב שהם מערכתיים, שעלו כאן.

זבולון אורלב: אחד, זה שאנחנו רושמים לפנינו את הודעת מבקר המדינה שמשרד מבקר המדינה יתחיל בהקדם במעקב באמצעות דוחות מעקב, לגבי נושא ההתייחסות למתיישבים, מפוני גוש קטיף, זאת בהמשך לשבעת הדוחות בנושא המתיישבים שהוצאו עד כה, על ידי משרד מבקר המדינה.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא, אני חושב שההצעה של חבר הכנסת אורי אריאל, שתיבחן השיטה לפיה הממשלה עובדת היא צריכה להיות גם כן המלצה והחלטה של הוועדה, שהרי הכשלים והמחדלים והבעיות שנחשפו הם גם מעידים שמשהו בשיטה טעון בדיקה רצינית מאוד.

זבולון אורלב: הדבר השלישי שעבר כחוט השני, זה הצורך בשינוי החקיקה.

זבולון אורלב: יכול להיות שזה צריך לעלות למקום הראשון.

זבולון אורלב: אני אומר כרגע לפי הזיכרון.

זבולון אורלב: כלומר, אנחנו, כחברי ועדה, איננו רואים עוד אפשרות של התפתלויות וטלאים ומציאת כל מיני פתרונות יצירתיים כאלה ואחרים, כל מיני פיגומים, אלא ללכת בדרך המלך, להסכים להגיע להבנה בין הממשלה לבינינו, באשר לסדרה של תיקוני חקיקה שדרושים לעשות.

זבולון אורלב: הדבר הרביעי והאחרון, המערכתי, שעלה כאן, זה שההיערכות, בשונה מהתוכנית המקורית, של הממשלה, שדיברה על כך שפתרונות הקבע יהיו תוך שנתיים, עולה מהדיון הזה שפתרונות הקבע, זה סדר גודל של חמש שנים.

זבולון אורלב: ולכן הדרישה שלנו והתביעה שלנו, מן הממשלה, להיערך במקומות הזמניים, לצורך היערכות של חמש שנים, על כל המשתמע מכך.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: ותודה רבה לך גם על הישיבה הארוכה וגם על תשומת הלב.

עמירה דותן: אני רוצה להודות לגב' חנה פרידין באופן חד משמעי.

עמירה דותן: גם הובנתי קודם שחנה התנגדה לישיבה, אז זה היתה מן בדיחה פרטית.

עמירה דותן: היא לא התנגדה לישיבה, היא והצוות שלה, שזה ריקי וחנה, בהחלט בגללן ובזכותן אנחנו יושבים פה.

עמירה דותן: ושוב תודה רבה.

עמירה דותן: תודה גם לעוזרים הפרלמנטריים, גם של חבר הכנסת זבולון אורלב, גם שלי, גם של כל חברי הכנסת האחרים, שביום יום בקשר איתכם ואני חושבת שהפכנו להיות למשפחה.

עמירה דותן: אני רוצה לומר באמת יישר כוח לגב' צביה שמעון ולצוות שלה.

עמירה דותן: אני חושבת שמה שנאמר פה ונאמר פה על ידי המתיישבים, כמו על ידי אנשים אחרים, יישר כוח.

עמירה דותן: אתם חושבים שהעבודה נעשית בצורה נפלאה, גם בלוח הזמנים, גם בתשומת הלב, גם באכפתיות.

עמירה דותן: והפגישה הזאת, כפי שאמרתי לרענן דינור, וחבל מאוד שהוא יצא לפני הזמן, נעשתה כדי לשנות מדיניות, או מה שחבר הכנסת אורי אריאל קורא 'נהלים', ולא חס וחלילה לומר משהו על עבודתכם, שהיא באמת מאוד מוערכת ומאוד מאוד טובה.

עמירה דותן: ותודה רבה על כל מה שעשיתם.

עמירה דותן: וכמובן ההבנות שנמצאו, וה-24 היישובים.

עמירה דותן: זה לא קורה מהרגע להרגע, זה קורה מעבודה קשה מאוד, סיזיפית מאוד שלכם, מול המתיישבים.

עמירה דותן: אנחנו יודעים את זה ואנחנו מורידים את הכובע.

עמירה דותן: אם אנחנו קוראים לממשלה, זה בשביל הדברים מעבר למה שאמרת, חבר הכנסת אורלב.

עמירה דותן: אני מבקשת להרחיב.

עמירה דותן: נושא החקלאות ונושא העסקים לא באו לידי פתרון.

עמירה דותן: מהבחינה הזאת אני חושבת שאנחנו צריכים לקרוא לממשלה לחזור לסיכום ראש הממשלה, באותו דיון שישבנו ואמר ראש הממשלה שבנושא העסקים ובנושא החקלאות, ימונה אדם מקצועי שבעצם על פיו, או על פיה, יקום דבר.

עמירה דותן: ומהבחינה הזאת הם יהיו נייטרליים, יתנו את חוות דעתם ועל פיה נלך.

עמירה דותן: אני חושבת שאנחנו צריכים, כוועדה, אפילו לא כוועדת משנה, לחזור חזרה לראש הממשלה ולומר לו לעשות את הדברים האלה.

עמירה דותן: אנחנו נעשה דיון מיוחד ל-24 נקודות הקבע, כפי שאמרנו בתחילת הישיבה הזאת, כאשר יבואו גם הפרויקטורים של המקומות, גם המועצות המקומיות, הערים, כדי שנקבל את תמונת המצב המקומית העדכנית, כולל לוח זמנים.

זבולון אורלב: נחלק את המוזמנים, כל אחד חצי שעה.

עמירה דותן: נכון מאוד.

עמירה דותן: אני רוצה שוב לחזק ולומר תודה למשרד החינוך, למשרד החקלאות, למר יעקב זיגדון בתור נציג משרד התעסוקה ומשרד התעשייה, המסחר שעוסק בנושא הזה, ודווקא ממך, מר זיגדון, בגלל שאני רואה כמו שאמרת, אפשר לבחון את מה שאמרת, לאורך הזמנים, מעבר לנקודה של הייחוד של הכניסה או ההעדפה המתקנת במשרדי ממשלה, אם תוכל לתת לנו עוד הארות ועוד רעיונות איך אנחנו יכולים לשפר את נושא התעסוקה, כפי ששמענו כאן, לא להריץ את האנשים או לא רק להסתכל על הזמן שנמצאים בקורסים, אני מאוד מאוד אודה לך, כדי שנוכל לקדם את זה.

עמירה דותן: אני חושבת שעד כאן הדברים שאני רשמתי לעצמי.

עמירה דותן: שוב תודה רבה למרכז המידע של הכנסת, לכל אחד מכם, שנתתם לנו הארה מצוינת כתשתית לדיון הזה.

עמירה דותן: והדיון הבא יהיה, עדיין, אני מקווה, בכנס הזה.

זבולון אורלב: וגם נוסיף עוד תודה לראשי השדולה, חבר הכנסת אורי אריאל וחבר הכנסת זאב אלקין.

עמירה דותן: זה ברור.

עמירה דותן: אנחנו כולנו בתוך הסירה.

עמירה דותן: וכמובן למתיישבים.

עמירה דותן: ולא שכחנו, נושא הרווחה יבוא לדיון, וגם הערה לאותו אחד שלא נשאר עד הסוף.

עמירה דותן: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה.