ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 307, 2007-07-10 09:00

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

דוד טל: על סדר יומנו דיון מהיר, לבקשתו של חבר הכנסת שי חרמש.

דוד טל: הנושא הוא הגבלת הבנייה ביישובים חקלאיים, תיקון 171 בהחלטה 1084, של מינהל מקרקעי ישראל.

דוד טל: חבר הכנסת חרמש יסביר לנו את מהות הבקשה.

שי חרמש: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב ליושב ראש.

שי חרמש: הבקשה, כבוד היושב ראש, הנושא של דיון דחוף בוועדה, באה כתוצאה מהחלטה, בעיני חלק מאיתנו לפחות, חפוזה, של מועצת מינהל מקרעי ישראל, שהתקבלה לפני כמה שבועות.

שי חרמש: החלטה שמספרה 1110, או 171, השאלה מאיזה צד סופרים את זה.

שי חרמש: זה בעצם גלגולם של שלוש החלטות מינהל.

שי חרמש: החלטת מינהל 1, מפברואר 2003, 959, שנתנה תקרת גג להרחבה ביישובים הכפריים ל-115%, כשהראייה הבסיסית היתה קליטה של בנים חוזרים לתוך המסגרות הכפריות.

שי חרמש: החלטה זאת, שנה לאחר מכן, שונתה ל-1002 והיא בעצם פתחה את התקרה למעבר ל-115%, כפוף להחלטות רשויות התכנון.

שי חרמש: גם בהחלטה 959, גם בהחלטה 1002, נשארה הסמכות לאכלס את המגרשים האלה, את הבתים האלה, בהחלטה של ועדת הקבלה של היישוב עצמו, בהרכב כזה או אחר.

שי חרמש: נקבעו גם קריטריונים מלמעלה שמנחים מה הם הקריטריונים לקבלה.

שי חרמש: זאת אומרת, זה לא שרירות לב וכדאי לציין שמעבר לזה, נשארת עדיין ועדת הערער, בראשות שופט, שבמידה ומישהו לא מתקבל ויש לו טענות סבירות והגיוניות, יש לו למי לפנות והעיתונות רוויה בסיפורים מהסוג הזה, של אנשים שלא התקבלו, פנו לוועדות ערר והתוצאה היתה כזאת או אחרת.

דוד טל: אני רוצה להבין את זה.

דוד טל: אני לא מכיר את הנושא, מעבר למה שקראתי לפני הדיון.

דוד טל: נניח שיש לי נחלה ואני מבקש לתת לבן שלי---

שי חרמש: לא, תיכף אני אבהיר את זה.

שי חרמש: כל מי שהגיע לפה,זה מועצת מומחים.

דוד טל: אני היחידי שלא מבין, לכן אני שואל.

שי חרמש: אני מכיר את הפרצופים כמעט של כולם, כולם מומחים.

שי חרמש: הרעיון המרכזי הוא שאין מכרז, משלמים דמי הסכמה למינהל והוצאות פיתוח, והשיווק נמצא בידי האגודה המקומית, הוועד המקומי.

שי חרמש: היוון זה המינהל.

שי חרמש: בעצם התחוללה פה רעידת אדמה במעבר משתי ההחלטות הקודמות, 959 ו-1002, להחלטה שהתקבלה לפני 3 שבועות במועצת המינהל ועליה אולי נתמקד.

שי חרמש: ההחלטה הזאת אומרת דבר פשוט: לא משנים את הכללים לגבי ה-115%.

שי חרמש: זאת אומרת ה-115% נשאר בדמי הסכמה למינהל והוצאות פיתוח, הקבלה היא ועדת קבלה, הסמכות היא בידי הוועד המקומי של המושב או הקיבוץ, למיין את האנשים ולקבל אותם על פי שיקול דעתם.

שי חרמש: אלא, מאחר שדיברנו על זה, שיש הרחבה מעבר ל-115%, נכנס פה המינהל בהחלטה, לדעתי חפוזה, יותר מהבטן מאשר מהראש, והוא אמר: עד 115% נשאר כמו שהיה.

שי חרמש: מעל ל-115% אנחנו, המינהל, נוציא את זה למכרז פתוח, לכל המרבה במחיר.

שי חרמש: המחירים ודאי יעלו, מי שבידו לרכוש ולהשקיע, ירכוש וישקיע.

שי חרמש: מי שקצרה ידו, יחפש מקומות אחרים.

דוד טל: ואז יכול להיווצר מצב שנניח זכיתי במכרז במינהל, ועדת הקבלה לא תקבל אותי?

שי חרמש: אני תיכף אגיע גם לנקודה הזאת.

שי חרמש: מר דוד טל, אתה מבחין ממש בנקודה אחרי נקודה וזה יופי.

שי חרמש: השאירו אמנם את הסמכות, עדיין, בידי הוועד המקומי, אחרי שאדם זוכה במכרז, לקבל את אישור הוועד המקומי, אבל מחווֹת דעת משפטיות שאנחנו קיבלנו, התברר שמרגע שאדם הלך למכרז, זכה במכרז, שילם את הוצאות המכרז, את מה שהוא נדרש לשלם, קשה מאוד אחרי זה לבוא ולהגיד לו, 'אחרי שעברת את כל התהליך הזה, ועדה מקומית, משיקול א', ב', או ג', לא תרצה לקבל אותך'.

שי חרמש: מה הדאגה?

שי חרמש: הייתי אומר ככה, לא הייתי רוצה להיכנס למניעים שהביאו שר הבינוי והשיכון, שכבר כרגע איננו שר הבינוי והשיכון, למהלך הזה.

שי חרמש: אגב, אירוע טראומטי במפגש חקלאים בדרום השרון, שבו היה עימות קשה בינו לבין הוועדים המקומיים.

שי חרמש: הטענה שיש גבייה בלתי חוקית של כספים בידי הוועדים המקומיים ממתיישבים.

שי חרמש: ענה שם מי שענה, ובצדק, שאם חבר כנסת אחד, לא עלינו, חוטא, לא כל הכנסת בחזקת כנסת חוטאים, וקל וחומר כשמדובר על מתיישבים, חלקם הגדול בפריפריה.

שי חרמש: הטענות של החקלאים היו שלא נתנו זמן להתארגן, שהעניינים נעשו בחופזה, בניסיון להעביר החלטה במחטף.

שי חרמש: 4 ימים לפני זה זומנה מועצת המינהל, עם כל החומר.

שי חרמש: אין תקנות מעבר, לצו שבו אנשים נמצאים בתהליך, כאשר כבר חלקם שווקו, חלקם בתהליך, חלקם בקבלה.

שי חרמש: זה הנחתה מהרגע להרגע.

שי חרמש: החמור ביותר הוא---

דוד טל: יש מצב שאנשים השקיעו כבר בכסף?

שי חרמש: יש אנשים שנמצאים בתוך תהליך, הרי זה שלא עצרו את ה... איך אמר המערכון של הגשש?

שי חרמש: עצרו את הים ומחליפים את המים.

שי חרמש: התהליך הזה הוא תהליך מתגלגל, כל אחד בשלב שלו.

שי חרמש: תהיה פה בעיה יותר חמורה, שיהיו להם מתיחת ביקורת גלויה על המינהל ואני לא מתבייש לעשות את זה פה, גם לפרוטוקול.

שי חרמש: המינהל לא מוצא את ידיו ורגליו במה שהוא צריך לעשות עד היום הזה.

שי חרמש: היום אתה רוצה להתנדב, להתעסק בשיווק של אלפי מגרשים, טיפול באלפי מתיישבים, טיפול באלפי הקצאות, דבר מוטרף לחלוטין.

שי חרמש: הייתי מציע למינהל קודם כל להסתדר עם המעט שיש לו, שהוא לא מסתדר איתו, לפני שהוא לוקח משימות נוספות.

שי חרמש: לחלק מהיישובים, בהסדרי הקיבוצים, הקרקע היא חלק מהסדרי פירעון החובות.

שי חרמש: אי אפשר להיכנס ולשבור הסכמים בין היישובים לבין הבנקים.

שי חרמש: חלק מהגבייה הולכת להחזר חובות, זה לגיטימי לגמרי, זה חלק מההסכמים וההסדרים של הסדרי המשקם.

שי חרמש: פה מעליהם עשו איזה Over Rapine, ואמרו, 'אנחנו נתערב', המינהל, 'לא מעניין מה שהיה קודם', דבר שהוא מוטרף לגמרי.

שי חרמש: אוסיף את התוצאות הצפויות בלבד: אין ספק בדבר אחד, הפעולה הראשונה שתקרה, היושב ראש, היא ברורה לגמרי.

שי חרמש: לא יהיה ישוב שיגדיל מעבר ל-115%.

שי חרמש: אני, כמי שגר ביישוב כזה, צר לי לומר שיש פה התאבדות לדעת, למי שמוכן להתיר את היד בידי מישהו חיצוני שאיננו חלק מתוך הקהילה, מצביון הקהילה ואופי הקהילה, לדאוג לטפל באכלוס וקליטה בתוך היישוב עצמו.

שי חרמש: אם בפריפריה, וזאת היתה התקווה הגדולה ביותר שיישובים התרחבו, יגדלו, יתחזקו, יהיה שינוי רב דורי, מושבים שבהם כבר הזקנה מגיעה לרמות כאלה שצעירים לא נמצאים שם, איזה שהיא תקווה ליישובי הפריפריה בעניין הזה, תיעצר.

שי חרמש: לא יוצגו תוכניות הרחבה מעבר ל-15% וצמצום היצע המגרשים, לכל מי שדואג היום לאיזה שהוא צדק חלוקתי במדינת ישראל, ואני מניח שמישהו גם מייצג את הצדק החלוקתי, צמצום היצע המגרשים על פי כללי הכלכלה, משיעור ראשון במבוא לכלכלה, יביאו מיד לעליית מחירי המגרשים ועליית מחירי המגרשים משמעותה שזוגות צעירים והאוכלוסייה שרוצה להגיע לפריפריה ולהתיישבות, ואין ידה משגת.

שי חרמש: .. יהיו פה חששות של ירוקים, הטבע מעל הכול.

שי חרמש: אנחנו כבר מכירים את זה מהמאבק המאוד מאוד תמוה בעניין מזרח לכיש.

שי חרמש: אומר פה דבר ברור לגמרי, היות וההרחבות כפופות לתמ"א 35, היות וכל הרחבה עוברת רשויות תכנון, אין מעקף היום לרשויות תכנון, ברשויות תכנון יושבים כל הגורמים, גם הירוקים, ואין פה שום סיבה לחשש לפגיעה בטבע.

שי חרמש: איזה חשש שחלילה בהרי הגליל ייבנה בלוק אורבני ענק מראש הנקרה ומשגב עם, דרך זרעית, נטועה ושתולה.

שי חרמש: אני לא רואה את זה, הלוואי וזה היה ככה.

שי חרמש: זה לא הולך להיות.

שי חרמש: יהיה פה עימות, לדעתי, בין האינטרס של המדינה להרוויח כסף ולהגדיל הכנסות, לבין פיתוח פריפריה והיאחזות במגזר הכפרי.

דוד טל: לא הבנתי, אינטרס של המדינה להרוויח כסף?

שי חרמש: ודאי, ברגע שיוצא למכרז---

דוד טל: אני לא ראיתי בשום מקום שבמטרות של מינהל מקרקעי ישראל זה להכניס כסף לקופת האוצר.

דוד טל: בשום מקום לא ראיתי את זה.

שי חרמש: אז בוא אני אספר לך, ברגע שאתה עושה מכרז, אתה בעצם מעלה את מחירי הקרקע משמאות---

דוד טל: את זה אני יודע, אני אפילו רכשתי דרך מינהל מקרקעי ישראל מגרש מהסוג הזה, אבל אין במטרות של מינהל מקרקעי ישראל בשום מקום, עד כמה שזכור לי, שהתפקיד של המינהל למלא את קופת האוצר בכסף.

דוד טל: יש שם השקפה אחרת לגמרי, ליישוב הארץ ולשמירת הקרקעות.

שי חרמש: הייתי הרבה יותר שמח אם הייתי יודע איזו השקפה יש שם.

שי חרמש: אני כרגע עוסק ב-10 דונם כרם---

דוד טל: יש פה אנשים מהמינהל?

דוד טל: משום שאמרו פה דברים קשים.

דוד טל: אני מקווה שמישהו יוכל להשיב לחבר הכנסת חרמש.

שי חרמש: לא, ודאי שלא.

שי חרמש: אני יכול לומר שבשבוע האחרון אני עוסק ב-10 דונם כרם יין במושב ספסופה בקו העימות בלבנון, שנתנו לאדם את הקרקע ל-50 שנה, והוא צריך להסביר למה הוא צריך לטעת 10 דונם על גבול הלבנון.

דוד טל: ועכשיו זה שנת שמיטה.

שי חרמש: והוא צריך להספיק את זה לפני שנת שמיטה והוא קנה את השתילים ואז אמרו לי 'אדוני, חבר הכנסת, אתה נותן יד להפקרות ושוד קרקעות על גבול הלבנון'.

שי חרמש: אז זו מדיניות המינהל.

דוד טל: לסיכום, חבר הכנסת חרמש?

בועז מקלר: אדוני היושב ראש, סליחה, המינהל לא קובע מדיניות, מועצת מקרקעי ישראל.

בועז מקלר: אתם טועים.

דוד טל: אדוני, אנחנו לא טועים, לא אמרנו שום דבר.

בועז מקלר: המינהל הוא גוף מבצע.

דוד טל: מי אדוני?

דוד טל: אתה קיבלת רשות דיבור?

גרוס מקלר: לא קיבלתי---

דוד טל: ואם אתה היית מנהל את הישיבה והייתי מתפרץ, זה היה מוצא חן בעיניך?

דוד טל: תאר לעצמך שעוד כמה כאלה שיושבים כאן והגיעו מרחוק ומחכים הרבה זמן, היו מתפרצים, הייתי יכול לנהל ישיבה?

דוד טל: הייתי יכול להגיע למשהו?

גרוס מקלר: אני מקבל את דבריך ואני חוזר, מי שקובע את המדיניות זה מועצת מקרקעי ישראל ולא המינהל.

שי חרמש: אדוני היושב ראש, אני רוצה לסיים ולומר דבר פשוט.

שי חרמש: נדמה לי שההחלטה הזאת מחמיצה הזדמנות אחרונה עוד לחזק את המגזר ההתיישבותי, לחזק את הפריפריה, לדאוג שהאוכלוסיות, שאין ממון רב בכיסם, יוכלו להגיע לכלל בית צמוד קרקע במושב או בקיבוץ, במקום כזה או אחר.

שי חרמש: זה לדעתי כרגע פה עימות בין ציונות לבין כסף ואני אומר 'סוף מעשה במחשבה תחילה'.

שי חרמש: מה שנעשה פה זה הרבה אמוציות, הרבה חופזה, הרבה חוסר מחשבה, הרבה זריזות שלא לצורך ותוצאה עגומה שמותירה היום מושבים ומתיישבים וחבלים מרוחקים ממרכז הארץ, במציאות של כאוס אחד מוחלט.

שי חרמש: התיישבות לא תהיה, הרחבות לא תהיינה ואנשים ייתקעו באמצע מהלכים ויישובים והם ישלמו מחיר דמוגרפי על החופזה וחוסר הדעת שבהחלטה הזאת.

שי חרמש: מה שאני מבקש מוועדת הכלכלה פה, לקרוא למינהל מקרקעי ישראל לחזור חזרה פה מדרכו הנלוזה הזאת, לחזור ולדון בנושא הזה, להחזיר את סמכות אכלוס היישובים בכל הרמות שהן, לידי הוועדים המקומיים.

שי חרמש: מדובר על ישובים בעלי אפיון, בעלי גוון, בעלי צבע, קהילות קטנות, לא מדובר על ישובים של עשרות אלפי תושבים וכניסה לא מסודרת לשם ואכלוס אקראי, יגרום למצב שאו שיהיה כאוס בתוך הישוב או שלא תהיה הרחבה וחבל.

שי חרמש: תודה רבה.

שי חרמש: ושוב פעם, תודה לכם שקידמתם את הנושא כדיון דחוף.

דוד טל: אתה תקבל את עצתי, אולי, אני לא אוהב לקבוע להם מה להחליט, אבל בוא נאמר שאם יקבלו את קריאתך או קריאתנו לדון בנושא הזה מחדש, זה יהיה בסדר, מבלי לקבוע להם מה שיחליטו.

דוד טל: או שידונו בנושא שוב, אחרי הדברים שנאמרו פה, שאולי לא נשמעו, אולי אז זה היה מהר מאוד וקרוב מאוד, כמה זמן היה?

דוד טל: 4 ימים לפני ההחלטה.

דוד טל: לא היה סיפק בידי האנשים להציג את כל ההתנגדויות.

דוד טל: אבל אנחנו נשמע קודם כל את אנשי המינהל.

דוד טל: נשמעו פה דברים מטעם חבר הכנסת חרמש, קודם כל לגבי התגובה על הדברים ולאחר מכן את מה שיש לכם לומר.

שולה בן צבי: הנושא של ההרחבות במושבים התחיל בעיקר בוועדת המועצה, בהחלטה 612 באוקטובר 93'.

שולה בן צבי: ההחלטה 612 אמרה שכל ישוב חקלאי, קיבוץ ומושב, יכול לתכנן מגרשי מגורים במספר הנחלות הקדמיות של אותו ישוב.

שולה בן צבי: זאת אומרת, שווה ערך ל-100%.

שולה בן צבי: החלטה 612 הוחלפה בהחלטה 737 שאושרה בדצמבר 95'.

שולה בן צבי: החלטה 737 העלתה את אותם 100% ל-115% והסיבה היתה שבעלי משקי עזר ובתים מקצועיים במושבים טענו שגם להם צריכה להיות הזכות לאפשר לאחד מהילדים שלהם לגור בתחום המושב ולקבל מגרש בהרחבה.

שולה בן צבי: לכן בעצם כל הרעיון של ההרחבה, לפחות במקור שלו, היה לאפשר לילדים של בעלי נחלות, או חברי קיבוץ, להמשיך לגור ביישוב.

שולה בן צבי: לאלה שלא יכולים להסתדר במסגרת הנחלה של ההורים במושב, או לבנים של חברי קיבוץ שלא רוצים להיות חברי קיבוץ, אבל רוצים לגור בתחום הקיבוץ, בחלק הקהילתי שלו.

שולה בן צבי: ולכן כל הזמן היה---

דוד טל: זה לא ברור לי.

דוד טל: בחלק הקהילתי, זאת אומרת במידה והקיבוץ הופך להיות מושב קהילתי?

שולה בן צבי: לא, לא, לא.

שולה בן צבי: הקיבוץ נשאר קיבוץ, יש את החלק של הקיבוץ, של האגודה המשותפת.

שולה בן צבי: יש שכונה, ההרחבה היא למעשה שכונה שמונה 100, 120, 80 מגרשים, כל ישוב ומה שמתאים לו---

דוד טל: מחוץ לגדר של הקיבוץ?

שולה בן צבי: זה לא מחוץ לגדר, זה משתלב בתוך הרצף, זה המרכיב הקהילתי של היישוב החקלאי.

שולה בן צבי: אם זה קיבוץ, הם לא חברי קיבוץ.

שולה בן צבי: אם זה מושב, הם לא חברי אגודה של המושב, הם לא בעלי נחלות.

שולה בן צבי: אבל הכוונה כל הזמן, בהחלטות המועצה של ההרחבה, זה לאפשר לכל נחלה בקיבוץ או במושב לקבל מגרש לא בחינם, לקבל מגרש בהרחבה ולסדר את אחד הילדים שאפשר לסדר.

שולה בן צבי: אם זה במושב, אז זה מעבר לבן הממשיך, כי בן ממשיך מסתדר בנחלה, או בן חבר קיבוץ.

דוד טל: המינהל קובע את המחיר של הקרקע על פי שמאי, משהו כזה?

שולה בן צבי: רגע, נגיע.

שולה בן צבי: אני רוצה רק להמשיך עם הקטע הזה של ה-115%.

שולה בן צבי: אז ב-737, דצמבר 95', המספר גדל ל-115%, כדי לתת מענה לבעלי משקי עזר שטענו, ומצאו אותם צודקים, שגם להם מגיע מגרש לאחד הילדים שלהם בהרחבה.

שולה בן צבי: החלטה 737 בוטלה על ידי בית הדין הגבוה לצדק-הקשת, באוגוסט 2002.

שולה בן צבי: נדרשנו להביא החלטה חדשה.

דוד טל: כשאת אומרת בג"צ הקשת, את מתכוונת לקשת המזרחית?

שולה בן צבי: כן.

שולה בן צבי: נדרשנו להביא החלטה חדשה, בגלל הביקורת שהושמעה על 737, בין היתר, והבאנו את החלטה 959 שעיקר השינוי היה למעשה שמגרשים צריכים לקטון, לפחות במרכז הארץ, ולעמוד על 350 מטר, במקום 500 שהיה קודם, ושהתשלום במקום שיהיה תשלום בהנחה, שהיה 66% במרכז הארץ, צריך לגדול למקסימום התשלום הרגיל, כמו כל שיווק במינהל, שזה 91%.

שולה בן צבי: אלה שני השינויים העיקריים ולכן אותם 115% מגרשים, ביחס לנחלות, נשאר גם ב-959.

שולה בן צבי: עבר זמן, ואחד הקיבוצים שיושב בקו התפר ביקש לאפשר לו לתכנן יותר מגרשים מאותם 115%, כי מאוד חשוב לחזק אותו, בגלל המיקום שהוא נמצא בו.

שולה בן צבי: חשבנו במינהל והבאנו למועצה החלטה שזה 1002, שהמינהל לא יתערב במספר המגרשים שיתוכננו, כי יש את מוסדות התכנון.

שולה בן צבי: אחר כך זה בא לידי בתמ"א 35.

דוד טל: את רוצה להגיד שהמינהל אף לא פעם התערב בנושא תכנוני?

שולה בן צבי: לא.

שולה בן צבי: המינהל תמיד מתערב בנושא תכנוני, כי הוא תמיד חותם על תוכניות.

דוד טל: רק עכשיו לא נראה לו להתערב?

שולה בן צבי: לא, המינהל כל הזמן קבע שמספר המגרשים הוא שווה ערך של או 100% או 115% לתקן הנחלות.

שולה בן צבי: בהחלטה 1002 של המועצה, אמרנו שאנחנו נוריד את המגבלה של ה-115% מגרשים---

דוד טל: כן, כן, אני רק התייחסתי לזה שאת אמרת שאתם החלטתם שהפעם אתם לא מתערבים בהיבט התכנוני, ואתם אומרים 'יש ועדות תכנון'.

שולה בן צבי: לא בהיבט התכנוני, אלא במספר המגרשים שיתוכננו.

דוד טל: זה חלק מהתכנון.

דוד טל: חלק מהצפיפות, יש לזה איזה אופי תכנוני.

שולה בן צבי: זה חלק מהתכנון, אבל בגלל זה יש גם אחר כך החלטת מועצה נוספת שאומרת שהמינהל לא יתערב גם בגודל מגרש, כי תמ"א 35 קבעה את הצפיפויות ואת מספר היחידות המקסימליות לכל ישוב כפרי ולכן המינהל, בשני הפרמטרים האלה, לא מתערב ומאפשר כמובן למוסדות התכנון, שהם בעלי הסמכות, להחליט מה הצפיפות ומה מספר המגרשים.

שולה בן צבי: אבל אנחנו כן חותמים על התוכניות שמוגשות כבעלים.

שולה בן צבי: לפני שזה מוגש לוועדות, אנחנו כן חותמים על התוכניות, גם עכשיו.

דוד טל: בסוף יש לכם עדיין זכות הווטו.

דוד טל: אתם יכולים לא לחתום.

שולה בן צבי: זה לא ממש וטו, אנחנו מתייחסים לתוכנית וההתייחסות---

דוד טל: מתייחסים ואומרים 'לא מקובל עלינו, אני לא חותם על זה'.

שולה בן צבי: כן, אבל אנחנו צריכים לנמק.

שולה בן צבי: זה לא 'לא מקובל עלינו' סתם כך.

שולה בן צבי: קודם נימקנו כי יש 120% מגרשים---

דוד טל: יש לכם יועצים משפטיים?

שולה בן צבי: יש לנו.

דוד טל: יש להם מכבסה גדולה של מלים, הם יודעים לנמק את זה מצוין, גם כך וגם הפוך.

שולה בן צבי: בדרך כלל זה הולך למחלקות התכנון ולא לייעוץ המשפטי, אבל לא משנה.

דוד טל: בסדר, אני שואל רק כדי להבין, אני לא בקי בזה.

דוד טל: חבריי החקלאים, גם מר אבשלום וילן וגם חבר הכנסת חרמש, הם חיים את זה, נושמים את זה.

שולה בן צבי: עכשיו נגיע לפואנטה.

שולה בן צבי: היה צריך לתת איזה שהוא רקע, איזה שהיא השתלשלות.

שולה בן צבי: אחרי שתמ"א 35 אושרה, הבאנו החלטה נוספת, 1084, שאנחנו לא מתערבים בגודל מגרש.

שולה בן צבי: נתקלנו בסיטואציה שהיא מאוד קיצונית, אני מודה, אבל היא מייצגת, של ישוב שהוא מתוכנן ל-40, והוא הכין תוכנית הרחבה של 230 מגרשים ובאותה סיטואציה זה הדליק לנו נורה אדומה, שחשבנו שזה לא נכון ולא סביר שוועדת קבלה שמייצגת 40 משפחות תכוון ותקבע את כל הפרמטרים של מי יגור באותו ישוב לגבי עוד 230 מגרשים.

שולה בן צבי: אני לא יודעת כמה ישובים כאלה יש, אני רק יודעת להגיד שהישוב שבגינו ביטלנו את המספר.

שולה בן צבי: ..

שולה בן צבי: בישוב הזה זה 230 ביחס ל-40.

שולה בן צבי: חשבנו שזה לא נכון לתת את הפטור ממכרז לכמות כל כך גדולה של מגרשים וחזרנו למקור של מטרת ההרחבה ולמה היא באה, והיא באה בעצם לאפשר לכל משפחה לסדר בן נוסף, במגרש מגורים, אם הוא לא יכול או לא רוצה להשתייך לאגודה החקלאית של הקיבוץ או המושב.

שולה בן צבי: לכן אמרנו שאנחנו משאירים את אותם 115%, שלמעשה כל השנים הם היו, למעט התקופה הקצרה שבין 1002 ו-1110.

שולה בן צבי: אותם 115% מאפשרים עדיין לכל בעל נחלה לרכוש מגרש בהרחבה, עבור אחד מהבנים שלו.

שולה בן צבי: הרבה פעמים ישובים לא מאוכלסים באופן מלא, או שאין להם בכלל משקי עזר, כך שיש להם עודפים גם בתוך 115%.

שולה בן צבי: היתרה תשווק על ידי המינהל, תוך קיום ועדת קבלה.

שולה בן צבי: בניגוד למה שנאמר פה קודם, ועדת הקבלה תהיה אמנם אחרי שמישהו מגיש את ההצעה שלו למכרז, אבל בשום אופן הוא לא זוכה ולא משלם לפני שהוא עובר ועדת קבלה.

שולה בן צבי: הוא רשום כמי שהציע את ההצעה הגבוהה ביותר וזכאי לזכייה, אבל עד שהוא לא מביא את הפתק מוועדת הקבלה, הזכייה שלו היא לא זכייה.

שולה בן צבי: אנחנו משהים את הזכייה בתנאי, עד שהוא משלם.

דוד טל: אז צריך ליצור מצב שהוא לא יכול להתמודד במכרז, עד שלא יקבל את האישור של ועדת הקבלה.

שולה בן צבי: אנחנו ניסינו לעשות את זה---

דוד טל: כדי לא להתמודד, לזכות ולבוא לבקש את האישור של ועדת קבלה.

שולה בן צבי: אנחנו ניסינו את הדרך הזאת, כי כבר עשינו מכרזים כאלה ביישובים חקלאים.

שולה בן צבי: אנחנו מצאנו שכשמקיימים את ועדת הקבלה לפני שניגשים למכרז, יש חשש לתיאום גם של מחירים וגם של מספר הניגשים למכרז.

שולה בן צבי: ראינו את זה בתוצאות של 3-2 מכרזים שעשינו בשיטה הזאת.

שולה בן צבי: עשינו חשיבה נוספת, הגענו למסקנה שיותר נכון לקיים את ועדת הקבלה אחרי הכמעט זכייה.

שולה בן צבי: ועדת הקבלה---

דוד טל: אתם בטוחים שהיה שם תיאום?

שולה בן צבי: אנחנו לא יכולים להיות בטוחים ב-100%, קיבלנו---

דוד טל: אולי אתם מעלילים שווא?

שולה בן צבי: אנחנו לא מעלילים.

דוד טל: את רשות של שלטון.

שולה בן צבי: אנחנו לא מעלילים, אבל אם אתה.

שולה בן צבי: ..

שולה בן צבי: אני רוצה להגיד עוד משהו, כשאנחנו משווקים במכרז, מחיר המינימום הוא 50% של שומה.

שולה בן צבי: אז קודם כל לא בהכרח המחיר קופץ, ויכול להיות פחות משמאי, כי אנחנו מתחילים מ-50%.

שולה בן צבי: השוק חושב שזה שווה יותר, הוא נותן יותר.

שולה בן צבי: הוא יכול לתת בין 50 ל-70, בין 80 ל-90, וגם ל-120.

שולה בן צבי: המכרז מבטא את השווי של השוק.

שולה בן צבי: לפעמים השמאי טועה, לפעמים השמאי לא טועה.

שולה בן צבי: יכולים להתחיל ולזכות גם ב-58%, במקום ב-91%, שזה מחיר שמשלמים כשזה ללא מכרז.

דוד טל: תראי, אתם שיווקתם במקום מגוריי, בראשון לציון, עם אומדן, משהו כמו 70,000 דולר לרבע דונם ובסוף זכיתם ב-130.

דוד טל: אנשים נתנו 130.

דוד טל: המחיר נקבע על ידי כוחות השוק.

דוד טל: יש רצון גדול יותר לקנות?

דוד טל: המחיר יעלה.

דוד טל: הביקוש קטן יותר?

דוד טל: אז בדיוק יהיה הפוך.

שולה בן צבי: כן, אבל רק לזכור שהמחיר שמופיע במכרז הוא 50% שומה, ואם אנחנו פרסמנו ב-60 וקיבלנו 130, אז כנראה שהשוק כיוון לשומה מלכתחילה.

דוד טל: ואם נתתם 50 וקיבלתם 50.

דוד טל: זאת אומרת, לא היו קונים, לא היו קופצים לזה.

דוד טל: זה מבטא את כוח השוק.

שולה בן צבי: נכון.

שולה בן צבי: זה אומר שמחיר השוק הוא 50---

דוד טל: אז למה לא הסתדרתם, חשבתם שעשו תיאומים.

דוד טל: אני רוצה להבין את הנקודה הזאת, שעשו תיאומים.

שולה בן צבי: המבחן שאנחנו מתבססים עליו זה היה בישוב שהוא מאוד מבוקש, כמעט לא היו יותר מהצעה אחת למגרש והמחיר היה קרוב מאוד לסביב ה-50% שזה נראה לנו לא סביר.

שולה בן צבי: על כל פנים, ועדת קבלה תהיה, אנחנו חשבנו שזה יותר נכון לעשות ועדת קבלה אחרי שיש התמודדות במכרז וועדת הקבלה תראיין ותבחן רק את אלה שמועמדים לזכייה, במקום לראיין פוטנציאל שלם של כל מי שרוצה לגשת.

שולה בן צבי: הערה נוספת שחשוב להגיד זה שהישוב, אף פעם אין לו סמכות להקצות מגרש.

שולה בן צבי: לישוב, מאז ומתמיד וגם עכשיו, יש לו סמכות להמליץ.

שולה בן צבי: מי שמכיר את פסק דין בארותיים, היתה התייחסות לעניין הזה שם ובמפורש המינהל לא העביר ולא האציל את הסמכות שלו להקצאת מגרשים לישוב.

דוד טל: הגב' בן צבי, את מוכנה לשוב ולדון בוועדה הזאת, על פי בקשתו של חבר הכנסת שי חרמש, לבדוק את זה.

שולה בן צבי: קודם כל אני, בתור גב' בן צבי, לא מוסמכת להגיד דבר כזה.

שולה בן צבי: אני רק מנהלת אגף, יש מנהל מינהל, ההחלטה היא החלטה של מועצת מקרקעי ישראל.

שולה בן צבי: אני לא חושבת שאני מוסמכת לתת הסכמה כזו.

דוד טל: את הנציגה.

שולה בן צבי: אני נציגה של המינהל, לא של המועצה.

דוד טל: יש פה נציג של המועצה?

דוד טל: לא.

יוסי ישי: אני משנה למנהל הכללי.

יוסי ישי: אני רוצה לחדד את העניין.

יוסי ישי: עד להחלטה הראשונה של מועצת מקרקעי ישראל, משנת 93', לעניין הרחבה קהילתית, או הרחבה למגורים ביישוב, היתה זהות מוחלטת בין הגרים בישוב לבין חברי האגודה החקלאית השיתופית.

יוסי ישי: התגוררו בישוב רק חברי האגודה, הבנים ממשיכים שלהם וקומץ קטן שהוא פחות מ-10% של בעלי מקצוע שמשרתים את האגודה.

יוסי ישי: זהו.

יוסי ישי: בא הרעיון, בואו נאשר מגורים של אנשים שהם לא חברים באגודה, שהם לא יהיו חקלאים, נאפשר להם מגורים, נקצה להם מגרשים, מתוך משבצת האגודה.

יוסי ישי: זאת אומרת, לא קרקע מינהל, אלא זאת קרקע של משבצת האגודה, שהאגודה כבר חכרה אותה והיא משלמת עליה כבר דמי חכירה כבר עשרות שנים.

יוסי ישי: באו ואמרו להם, בואו נאפשר, בתוך הקרקע הזו, להקצות מגרשים למי שאינם חברי אגודה, שיתגוררו בישוב.

יוסי ישי: זה הליך טראומטי.

יוסי ישי: הישוב, המושב הוא קהילה שכבר חיה עשרות שנים, האופי שלה הוא חקלאי, האופי שלה הוא כפרי, הם כבר התרגלו לחיות עם הריח של הרפת, התרגלו לרעש של המרסס בלילה ולשיווק העופות.

יוסי ישי: כשיגיע לכאן אדם שהוא רק יגור כאן, הוא רוצה איכות חיים וכבר הרפת קצת תפריע לו, והלול קצת יפריע לו ומזה חששו.

יוסי ישי: ואז, למרות שההחלטה התקבלה, ואפשרה הרחבה למגורים במושבים ובקיבוצים, במושבים ההחלטה הזו עמדה כהחלטה שאין לה הופכין.

יוסי ישי: הרבה שנים בקיבוצים היא עמדה עוד הרבה יותר שנים.

יוסי ישי: ואני אגיד עוד משפט אחד, מניסיון מהתפקיד הקודם שלי, כמי שממונה על חוק גל, אילולא לא נזקקנו להרחבה כדי להחזיר חובות, המושבים לא היו עושים הרחבה בכלל.

יוסי ישי: אנחנו אילצנו אותם.

יוסי ישי: המושבים לא רצו הרחבה.

יוסי ישי: אנחנו אילצנו אותם להיכנס להרחבה, כדי להשתמש בהרחבה להחזר חובות.

דוד טל: אבל אתה מכיר כמוני, או יותר טוב ממני, שהאופי, גם של מושבים וגם של קיבוצים, הולך ומשתנה גם.

דוד טל: פתאום רפת נעלמת.

דוד טל: קיבוץ, שהיה עם מטעים, כותנה, כבר אין.

יוסי ישי: גם אם הוא משתנה, הוא לא משתנה עד כדי כך.

דוד טל: ניחוח הרפת תמיד יהיה?

יוסי ישי: אני רוצה להמשיך.

יוסי ישי: המושבים השתכנעו ואחר כך גם הקיבוצים השתכנעו, לתת את ידם להרחבה, אחרי שנים שהם לא מימשו את ההחלטה הזו, כאשר הם ידעו שאף אחד לא יכפה עליהם את מה שהם לא רוצים.

יוסי ישי: היה ברור להם מהתחלה שאת רשימת המומלצים לקבל מגרשים, האגודה קובעת.

יוסי ישי: אם האגודה היתה יודעת מראש שלא זה התהליך, היא לא היתה הולכת, בגלל שהיא מסכנת את כל המרקם החברתי ועצם קיומה כמושב או כקיבוץ.

שולה בן צבי: יש ועדת קבלה.

יוסי ישי: יותר מזה, אנחנו לא מדברים על הרחבה בקרקע בור.

יוסי ישי: ההרחבה היא בדרך כלל, ברוב המקרים, וזו היתה כוונתה, בתוך שטחים כלואים בתוך הישוב.

יוסי ישי: ההרחבה למעשה מתבססת על התשתיות של המושב, על הכבישים, על התאורה, על הביוב, על החשמל.

יוסי ישי: זה לא דבר ערטילאי.

דוד טל: זה קצת לא מסדר לי.

דוד טל: תגיד לי, איך ישוב עם 40 משפחות, אתה מוסיף לזה עוד 80 משפחות, אתה יכול להעמיס על התשתיות הקיימות?

דוד טל: יש לך תשתית של ביוב, עם קוטר של 8 צול---

יוסי ישי: אדוני, יושב ראש הוועדה, אני אתן לך דוגמה את המושב שלי.

יוסי ישי: אני גר במושב גילת בנגב, 124 נחלות, אישרו לנו 250 מגרשים בהרחבה.

יוסי ישי: כל 250 המגרשים בהרחבה נמצאים וכלואים בתוך שטח המחנה של הישוב.

יוסי ישי: לא בזבזנו דונם אחד.

יוסי ישי: כל הכבישים, כל המדרכות, כל התאורה, כל החשמל, כל התקשורת, זו אותה תקשורת של המושב.

יוסי ישי: עליה למעשה מושתתת ההרחבה.

יוסי ישי: יש פה ניצול של שטחים כלואים בתוך היישוב.

יוסי ישי: המושב הלך לזה וגם כל המושבים האחרים.

יוסי ישי: דרך אגב, זו הפרופורציה.

יוסי ישי: בדרך כלל הפרופורציה היא באמת 115%.

יוסי ישי: נדיר מאוד שיש קצת יותר, נדיר מאוד.

יוסי ישי: מקרה קיצוני כמו שנאמר כאן, אני לא יודע אם יש דבר כזה, אבל אם יש דבר כזה, כנראה שזה חריג שבחריגים.

יוסי ישי: האגודה הלכה למהלך הזה עם הרבה חששות.

יוסי ישי: ברוב המקרים אנחנו, כמשרד החקלאות, או אני בכובע הקודם, לחצתי עליהם לעשות את זה.

יוסי ישי: הם לא רצו לעשות את זה.

יוסי ישי: הם הלכו לזה, הם השקיעו את הפיתוח, הם יצרו התחייבות כלפי המומלצים על ידם, יצרו אצלם הסתמכות וביום בהיר אחד, מועצת מקרקעי ישראל מקבלת החלטה כזו: נגמר הסיפור.

יוסי ישי: כל מה שהיה עד היום, אם היום זה 115%, אתם עבדתם בהתאם להסתמכות שהיתה, ומרגע זה יש מכרז.

יוסי ישי: אני מניח שעשרות תביעות משפטיות כנגד האגודות, אגודות פה ייכנסו לתביעות משפטיות.

יוסי ישי: הרי התהליך לא מתחיל היום.

יוסי ישי: האגודה בדרך כלל גם ביצעה את כל הפיתוח.

יוסי ישי: תכנון, פיתוח, התקשרות.

יוסי ישי: יבוא מחר אדם שהתקשר עם האגודה והוא נמצא בתוך התהליך, יבוא ויגיד 'תשמע, אני השקעתי פה כבר---

דוד טל: מר ישי, מה אתה מציע, אדוני, כדי לתקן את הטעון תיקון?

יוסי ישי: אני חושב שזו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

דוד טל: לא יכול לעמוד בה?

יוסי ישי: לא יכול לעמוד בה, חד וחלק.

יעקב ועקנין: אני הולך עם זה עד הסוף.

יוסי ישי: חבר הכנסת ועקנין, זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יוסי ישי: אני לא משפטן, אבל אני מעיז להגיד שזה לא יעמוד במבחן משפטי.

יוסי ישי: מה שיקרה כאן זו פשוט התעללות בבני אדם, בגלל שברור שבית המשפט צריך להפוך את ההחלטה.

דוד טל: נציג הממשלה, מר עוזי קרן, בבקשה.

דוד טל: יועץ ראש הממשלה להתיישבות.

עוזי קרן: המאפיינים שביישובים החקלאיים, בקיבוצים והמושבים, הם מאפיינים מיוחדים של ישות חברתית מסוימת, של תרבות, של חינוך, של צביון הקהילה.

עוזי קרן: וזאת גם הסיבה שקבעו שבישובים מהסוג הזה לא יהיו מכרזים, אלא יהיו ועדות קבלה.

עוזי קרן: קרי, ישובים קטנים ימשיכו לאפשר להם את צביון הקהילה.

עוזי קרן: להערותיך, שענפי המשק במושב ובקיבוץ השתנו, אבל צביון הקהילה לא השתנה.

עוזי קרן: הפרנסה השתנתה, המבנה החקלאי קטן.

דוד טל: לא, זה אמרתי בהמשך למה שאמר מר ישי, שאנשים התרגלו לרפתות.

דוד טל: אני מכיר כמה חברים, כולל אני, שאנחנו נוסעים בדרך כלל לנפוש בצפון הרחוק ואם אין ריח שם של רפתות, אנחנו בורחים משם.

דוד טל: כן, אנחנו מחפשים את הריח הזה.

עוזי קרן: אתה צודק שהמבנה החקלאי השתנה, אבל המבנה הקהילתי של אותה ישות, בין שזה קיבוץ או מושב, לא השתנה.

עוזי קרן: הטיעון שה- 115% נועד לאפשר רק לבנים הוא טיעון ארכאי, זה לא נכון.

עוזי קרן: היום הקיבוצים והמושבים נבנים לא רק מבנים ממשיכים, אלא מדור המשך, אחרת לא יהיה להם שום תקומה.

עוזי קרן: הם ניזונים מקליטות נוספות ולאו דווקא בנים.

עוזי קרן: הדבר השלישי הוא שהדוגמה שבישוב אחד בודד, שזה באמת חריג, שאם יש לו 40 נחלות, הוא קולט 240 היא אבסורד מארץ האבסורדים ועליה לא צריך ללכת לקבוע תקנות.

עוזי קרן: היא יוצאת דופן.

עוזי קרן: אם יש אחת כזאת, או שניים, או אפילו ארבע, עליה לא ראוי שיקבעו עליה כללים.

עוזי קרן: יותר מזה, יהיה פה פלונטר שאתה הצבעת עליו.

עוזי קרן: הפלונטר שבין מכרז ואחרי זה הוא לא יתקבל בוועדת הקבלה.

עוזי קרן: זה פלונטר שאי אפשר להתיר אותו והוא לא ראוי.

עוזי קרן: לכן, לסיכום, אני חושב שההצעה הזו איננה במקום, על מקרים חריגים.

עוזי קרן: העובדה שאפשרו לעשות ועדות קבלה היא ההוכחה שלא יכול כל אחד להתקבל, גם אם הוא רוצה לשלם הרבה מאוד כסף על הנחלה הזאת והאופי של הישובים הקטנים, ואני מציין הכפריים הקטנים, צריך להישאר כמו שהיה, קרי, לא פותחים פה מכרזים.

דוד טל: מה אתה מציע, כיועץ ראש הממשלה?

עוזי קרן: אני מציע בדיוק כמו שאתה הצעת.

אבשלום וילן: רק החלטה אחת פחות נבונה מזו.

אבשלום וילן: החלטה שקיבלו בממשלה לפני שבועיים.

עוזי קרן: אתה לא בקי בה עד הסוף.

עוזי קרן: אם תהיה בקי בה עד הסוף, אז אתה תראה---

אבשלום וילן: אני הרבה שנים בכנסת ואני לא ראיתי אדם ששייך גם לתנועה מסוימת ומוביל מהלך שאיש מכולם לא מבין מה ההיגיון שבו.

אבשלום וילן: אני מודה.

עוזי קרן: אתה רוצה לתקוף אותי פה?

עוזי קרן: זה לא המקום.

עוזי קרן: אני מציע שתדבר איתי בנפרד.

אבשלום וילן: מן הדין היה שאתה תבוא, ארבע שנים אתה עושה את זה.

עוזי קרן: באתי לכל המזכירים פה וכולם אישרו לי את האישור הזה, אם אתה רוצה לדעת.

אבשלום וילן: בשבוע הבא נקיים דיון בנושא הזה.

דוד טל: מר עוזי קרן, לסיום, מה אדוני מציע?

דוד טל: ואל תכעס על מר אבשלום וילן.

עוזי קרן: לא, אני חושב שאני באתי לנושא מסוים.

דוד טל: אתה צודק.

אבשלום וילן: זה לא יפתור את הבעיה של המסכנים האלה, זה הכול.

דוד טל: מר אבשלום וילן, סליחה.

דוד טל: אתה רוצה שאני אסגור את הישיבה?

דוד טל: אני יכול לסגור.

דוד טל: אני מבקש להגיע פה לכלל הסכמה בהחלטה.

עוזי קרן: מה שאתה הצעת.

דוד טל: תזכיר לי מה הצעתי.

עוזי קרן: לפנות מחדש למועצת מקרקעי ישראל שתקיים דיון חוזר בנושא.

דוד טל: תודה.

דוד טל: וזו העמדה של יועץ ראש הממשלה להתיישבות.

עוזי קרן: אני נציג הממשלה.

עמית יפרח: אני מתנועת המושבים, מנהל אגף הקרקעות.

עמית יפרח: היות והחבר'ה הציגו את העניין הזה בצורה עניינית, מסודרת וברורה, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שמבחינתנו הן מאוד משמעויות וברור מעבר לכל שבתור התחלה אנחנו רוצים שההחלטה הזו תרד מסדר היום.

עמית יפרח: אבל היות שאנחנו רוצים גם להיות קצת יותר פרקטיים וענייניים, אז אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

עמית יפרח: אחת, זה הוראות מעבר והשני זה ועדות קבלה.

עמית יפרח: ראשית כל, הוראות מעבר.

עמית יפרח: אין שום הוראות מעבר מסודרות בהחלטה הזאת.

עמית יפרח: יש לנו ניסיון מר מאוד עם המינהל, בהחלטות קודמות שלו, שברגע שאין הוראות מעבר ברורות שכתובות בהחלטה של מועצת מינהל מקרקעי ישראל, הישובים מוצאים את עצמם נופלים בין הכסאות ולא מצליחים להתקדם והם תקועים גם מבחינה תכנונית וגם מבחינה חברתית.

עמית יפרח: לכן דבר ראשון צריך למשוך את ההחלטה הזו ולכתוב הוראות מעבר מסודרות, שיהיה ברור איזה ישוב יכול להמשיך בתהליך ואיזה ישוב לא יכול להמשיך בתהליך וזה לא כתוב.

עמית יפרח: זה קל להגיד, מצד המינהל, שיש הוראות מעבר, אבל הוראות מעבר שלא כתובות בהחלטות מועצה, הן לא ישימות.

עמית יפרח: הדבר הנוסף זה ועדת קבלה.

עמית יפרח: דיברו פה על ועדות הקבלה.

עמית יפרח: קודם כל יש מגמה, באופן כללי, שהונחתה מלמעלה, ואנחנו גם היינו עדים למדיניות הזו בכנס שהיה לא מזמן בדרום השרון, של ריסוק ועדות הקבלה במושבים.

עמית יפרח: ריסוק ועדות הקבלה במושבים.

עמית יפרח: זו סנונית ראשונה במדיניות מכוונת.

שולה בן צבי: התחלף השר.

עמית יפרח: גב' שולה בן צבי, אל תפריעי לי.

עמית יפרח: התחלף השר, זה בסדר, לצערי---

שולה בן צבי: אבל אין החלטה.

יפרח עמית: ברשותך, יש לי זמן קצוב, אני רוצה להמשיך.

יפרח עמית: אז אני אומר, המדיניות הכללית היא ברורה וזו סנונית ראשונה בתוך תהליך ריסוק ועדות הקבלה שאנחנו מתנגדים אליה בכל תוקף.

יפרח עמית: צריך לשים לב שדיברו פה על ועדות קבלה, אבל המלה 'ועדת קבלה' לא מוזכרת בהחלטה הזו.

יפרח עמית: אין שום אזכור של המלה ועדת קבלה וזה מכוון.

יפרח עמית: כי גם פה, אם לא כתוב ועדת קבלה בהחלטה של מועצת המינהל והם יעבירו את זה להוראות אגף, או לדרך כזו או אחרת, זה ברור שהרבה יותר קל לשנות החלטות שהן לא החלטות של מועצה ואלה שינויים שכפופים להחלטות של הנהלה כזאת ואחרת, ולכן חייבת להיות מוזכרת המלה 'ועדות קבלה' בהחלטות המועצה.

יפרח עמית: זו עוד סיבה למשוך את ההחלטה פעם נוספת ולרשום את המלה---

דוד טל: אם תבוא שולה ותאמר לך, אדוני, יכול להיות שטעינו, אנחנו נכניס שם איפה שהוא את הנושא של ועדות קבלה ואנחנו נזכיר אותו---

עמית יפרח: לא, לא, לא.

דוד טל: רק שנייה.

דוד טל: אני רק רוצה לבדוק.

דוד טל: וביחס להוראות מעבר, נכון שטעינו שלא הזכרנו את הוראות המעבר, ואז הכול מקובל עליך?

עמית יפרח: לא.

דוד טל: לא, אז תגיד לי, מה עוד לא מקובל.

עמית יפרח: לא, אני אמרתי שאני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו.

עמית יפרח: שיהיה ברור, אנחנו מתנגדים.

דוד טל: הבנתי אותך, תודה רבה.

ליאור רוב: אני מטפל בעצם היום בשבעה מושבים, בהרחבות.

ליאור רוב: לא מייצג את המושב, אבל מטפל בהרחבות.

ליאור רוב: אני גם ייצגתי את חבר מועצת מקרקעי ישראל בדיון שבו התקבלה הצעת החלטה---

דוד טל: סליחה על השאלה, אבל אדוני יזם או משהו מהסוג הזה?

ליאור רוב: לא, עורך דין שמתמחה בתחום ההרחבות.

ליאור רוב: לא יזם לחלוטין.

ליאור רוב: משרד עורכי דין שמתמחה בהרחבות מושבים.

ליאור רוב: אני מייצג את ההרחבה של מושב נחם, גם.

דוד טל: נחם זה בית שמש שם?

ליאור רוב: באזור ההוא.

ליאור רוב: אני חייב להתייחס לכמה נקודות, בקצרה.

ליאור רוב: אני אנסה ככל שניתן.

ליאור רוב: ראשית, צריך להבין שההחלטה הזו, לא רק שהיא נעשתה בצורה של מחטף, ועוד עוד רגע אכנס לזה בקצרה, ההחלטה הזו לא ישימה.

ליאור רוב: זאת אומרת, כשמדברים פה איך יהיה המכרז, יגבו יותר כסף, פחות כסף, לא יהיה מכרז.

ליאור רוב: ואת זה צריך להבין.

ליאור רוב: כמי שמצוי היום עם עשרות ועדים וכל מי שיושב פה מאחורה מהוועדים האלה, אלה אנשים שאני מכיר ופוגש ביום יום, לא יהיו מכרזים, לא יהיו הרחבות של מושבים ואת זה צריך לקחת כאקסיומה כשיוצאים לדרך.

ליאור רוב: הנזק לקופה הוא בסדרי גודל של הכנסות המדינה של 5 מיליארד דולר ויותר, לאורך העשור הקרוב.

ליאור רוב: ואפשר לתת את החישוב, אבל אני משער שזו לא המגמה כרגע להיכנס לתחשיבים.

ליאור רוב: אבל הם קיימים.

ליאור רוב: צורמת לי גם הצורה.

ליאור רוב: בוצע פה מחטף פסול בכל קנה מידה.

ליאור רוב: אמרה פה קודם הגב' שולה בן צבי שבעקבות פנייה של איזה שהוא מושב שרצה להרחיב יותר מ-115%, הם הביאו להחלטה את 1002.

ליאור רוב: הדבר הזה הוא---

דוד טל: הוא אמר, יועץ ראש הממשלה, שזה היה חריג.

ליאור רוב: אני אגיד.

ליאור רוב: זה לא חריג, הדבר הזה הוא הטעיה של הוועדה.

ליאור רוב: אני לא מבין איך הגב' שולה בן צבי יכולה להגיד משפט כזה.

ליאור רוב: בהחלטה 959 היתה ועדת משנה.

ליאור רוב: הם הביאו את 1002 וזה ההסבר של גב' שולה בן צבי ל-1002.

ליאור רוב: בגלל הלחץ על ועדת המשנה, וכולם ביקשו יותר מ-115%, אמרה גב' שולה בן צבי, למועצת מקרקעי ישראל ב-2004.

ליאור רוב: לא בגלל ישוב אחד, כי ישוב אחד יכלה לאשר, היתה לה ועדת משנה.

ליאור רוב: איזה מן סיפור זה?

ליאור רוב: באה ואמרה, היות והמינהל גובה דמי היוון מלאים עבור כל מגרש, מצטמצמת ההטבה לכדי פטור ממכרז בלבד, מדובר למעשה ביוזמה של האגודה אם להרחיב ובאיזה שיעור, ולכן הסמכות הפוסקת היא ועדת התכנון, אשר אמרה 'בואו נאשר, למה אנחנו צריכים ועדת משנה?

ליאור רוב: ' אז לבוא ולהגיד היום שהיא הביא את 1002 בגלל שהיה לה מקרה באיזה שהוא ישוב אחד בצפון, הא! אני לא רוצה להגיד מלים יותר קשות.

דוד טל: היא דיברה על קו התפר.

ליאור רוב: חוסר אמת.

ליאור רוב: היתה לה ועדת משנה.

ליאור רוב: הנה, זה מה שהיא כתבה ב-2004 למועצה שקיבלה את 1002.

ליאור רוב: נקודה.

ליאור רוב: בואו נמשיך לשתי הנקודות החשובות הבאות.

ליאור רוב: כשמדברת הגב' בן צבי, והגב' בן צבי באה והציגה בפני מועצת מקרקעי ישראל את הצעת החלטה 171, שהיא החלטה 1110.

ליאור רוב: המשפט הראשון שהיא אמרה 'אני לא יודעת באיזה היקף תופעה מדובר'.

ליאור רוב: שם היא אמרה את זה.

ליאור רוב: ומדהים אותי לשמוע עוד פעם את נציגת המינהל שמגיעה היום כנציגה של המינהל, לדיון בוועדת הכלכלה, אומרת את אותו משפט עוד פעם.

ליאור רוב: היא נשאלה על העניין הזה.

ליאור רוב: כשאני טענתי שם, אני אמרתי להם, מדובר בפוטנציאל בעיה של 3.2%.

ליאור רוב: 17 ישובים כפריים יכולים להגיע לפי 5 מתקן נחלות, בכל הארץ.

ליאור רוב: מהן 9 באזורי ביקוש, נתקלה הגב' בן צבי בבעיה בישוב אחד, מותר להגיד את השם, כפר רות.

ליאור רוב: דרך אגב, לפי מה שאני מבין, מדובר פה באיזה שהוא קטע אישי, עימות בין ראש המינהל ליושב ראש האגודה.

ליאור רוב: רוצים להגביל?

שולה בן צבי: נו, באמת, באמת, באמת.

ליאור רוב: סליחה, לא נכנסתי לדברייך, למרות שמלה אחת אמת לא נאמרה בה.

ליאור רוב: עובדות, שאני עומד מאחוריהן, שיירשם בפרוטוקול.

דוד טל: זה לא נכון מה שאתה אומר.

ליאור רוב: בבקשה, יכול להיות.

שולה בן צבי: אתה יודע מה?

שולה בן צבי: יש גבול, יש גבול.

שולה בן צבי: ההבדל בינינו שאתה ---

דוד טל: גב' שולה בן צבי.

ליאור רוב: כשההחלטה הזאת עלתה ב-17 לחודש, העלתה אותה גב' בן צבי ב-17 לחודש, התאריך שמופיע עליה, 14 בחודש.

ליאור רוב: למה?

ליאור רוב: כדי שיוכלו לדון בזה ב-21 לחודש.

ליאור רוב: ב-17 לחודש מעלה הגב' בן צבי החלטה שנושאת תאריך של ה-14 לחודש.

ליאור רוב: למה?

ליאור רוב: כדי שזה יעמוד בתקנון של המינהל , 6 ימים.

ליאור רוב: לא עברו 6 ימים.

ליאור רוב: אף אחד לא יכחיש את זה, ותגיד לי אחרת, שהיא העלתה את זה ב-14 ולא ב-17.

ליאור רוב: על ההחלטה הזו, היא תגרום נזק של לפחות 5 מיליארד דולר.

ליאור רוב: היא לא ישימה.

ליאור רוב: אף אחד במינהל, אבל אף אחד, לא הולך ליזום תוכניות ל-60 יחידות בישוב, או ל-40 יחידות.

ליאור רוב: אין להם את היכולת, אין להם את הרצון, אין להם את האפשרות, הם משתקים את המגזר.

ליאור רוב: אני לא רוצה להיכנס למקרים קונקרטיים, אבל הייתי מבקש שני משפטים.

ליאור רוב: אחד, הייתי מבקש באמת אולי, במקום שאני אתן את הדוגמה, יושב פה יושב ראש מי עמי, שנמצא על קו תפר, גיורא, והייתי מבקש לתת לו שני משפטים והוא יכול להסביר את ההשלכה הקריטית, למה זה בלתי אפשרי לדוגמה בישוב שלו, ועד כמה הם הסתמכו ורצו, על פי בקשת המינהל ורשויות התכנון.

ליאור רוב: והדבר השני, והחמור, זה שאצל הגב' שולה בן צבי, ההחלטה הזו, ההחלטה שאנחנו דנים בה היום, כדיון דחוף, עדיין לא אושרה.

ליאור רוב: שר האוצר לא חתם עליה.

ליאור רוב: אבל אצל הגב'---

שולה בן צבי: שר האוצר לא צריך לחתום עליה.

שולה בן צבי: חבל על הוויכוחים.

ליאור רוב: הם טוענים שצריך לחתום, אבל יכול להיות.

ליאור רוב: אז בנושא הזה אני ממשיך הלאה.

ליאור רוב: אז הייתי מבקש באמת לתת שני משפטים גם ליושב ראש מי עמי, על מנת להבין למה לא יוכלו להיות הרחבות.

ליאור רוב: מושבים מקדמים תוכניות, המינהל לא יעשה את זה.

ישועה שוע יצחק: קשה לי לומר את זה, אבל אני המנהל הכללי של מרכז המועצות האזוריות.

ישועה שוע יצחק: עד לפני מספר ימים, הייתי ראש מועצה אזורית 19 שנים, וכל המושבים שלי עשו את ההרחבות.

ישועה שוע יצחק: כבוד היושב ראש שאל מה מציעים.

ישועה שוע יצחק: אני מציע למינהל, שהיה שותף להחלטה שתהיה ועדת קבלה בכל המושבים והקיבוצים, לחזור בו ולומר...

ישועה שוע יצחק: הוא הסביר שנושא ההרחבות הוא לא רק להביא משפחות, הוא גם לשמור על מבנה מסוים וזו היתה הסיבה העיקרית לוועדת קבלה.

ישועה שוע יצחק: מה השתנה?

ישועה שוע יצחק: לא ברור לי.

ישועה שוע יצחק: ההיפך הוא הנכון.

ישועה שוע יצחק: אגב, לגבי אותו ישוב של 40 משפחות---

דוד טל: אדוני אומר שאם המינהל יקבל את הצעתך ויכניס את ועדות הקבלה, זה פותר את כל הבעיות?

שולה בן צבי: אבל יש ועדת קבלה גם היום.

ישועה שוע יצחק: אני לא יודע אם כל הבעיות, אני רק אומר לגבי זה שהם לקחו על עצמם את העניין הזה.

ישועה שוע יצחק: שישאירו למושבים ולקיבוצים את ועדות הקבלה וקבלת החברים במסגרת הקיימת.

דוד טל: טוב.

דוד טל: ברור, תודה.

גיורא מרום: בניגוד להרבה מכובדים, אני לא נציג של, אני נולדתי במי עמי ואני אשמח בקצרה להציג לך את הבעיה ולדעתי את חוסר הסבירות שההחלטה של המינהל יוצרת, לפחות במקרה שלנו, ויש פה עוד מקרים דומים.

גיורא מרום: אנחנו, אני לא יודע למה גב' שולה בן צבי התכוונה שהיא אמרה ישוב של 40, 240, אם זה אלינו, או אל מישהו אחר---

דוד טל: לא, היא דיברה על ישוב בקו התפר.

שולה בן צבי: לא, לא.

שולה בן צבי: הישוב של 40, 240 , זה ישוב במרכז הארץ וזה כפר רות.

שולה בן צבי: זה לא סוד.

שולה בן צבי: הישוב בקו התפר, שבגללו הורדנו את המגבלה הוא דווקא שכן שלהם, כי זה קיבוץ מגל.

דוד טל: רבותיי, סליחה.

דוד טל: יש כאן מי מהיושבים כאן שתומך בהצעת המינהל?

שולה בן צבי: איך אפשר?

יוסי ישי: צודקת, איך אפשר באמת.

גיורא מרום: מי עמי, מושב שיתופי עד לאמצע שנות התשעים, באזור קשה כמו שלנו, מי שיודע איפה אנחנו נמצאים, קרוב לאום אל פחם, היו לנו קשיים גדולים מאוד בהתפתחות ובסוף שנות התשעים, מי עמי מונה כ-40 משפחות.

גיורא מרום: בעזרת המינהל, ואני בכוונה מתחיל כך, שעזר לנו מאוד, עשינו תוכנית חדשה בתוך המחנה, כמו שתואר פה קודם.

גיורא מרום: שיווקנו את כל המגרשים והיום, 4 שנים לאחר מכן, אנחנו כ-70 משפחות.

גיורא מרום: אנחנו מתכננים הרחבה, בשביל שתהיה לנו זכות קיום.

גיורא מרום: אנחנו נמצאים בוואדי ערה ואני לא צריך להסביר פה לאף אחד, כולם מבינים יותר טוב ממני, אני בטוח, מה המשמעות של זה.

גיורא מרום: תכננו הרחבה, הלכנו למוסדות התכנון.

גיורא מרום: הלכנו למנהל המחוז, הלכנו לוועדה המחוזית, ואמרו לנו, 'תגדילו, תגדילו.

גיורא מרום: אתם צריכים להיות ישוב גדול'.

גיורא מרום: הגדלנו, על פי בקשתם.

גיורא מרום: ועכשיו, אחרי שהגדלנו על פי בקשתם, אנחנו מקבלים מהם סנוקרת.

דוד טל: זה הגיע אכן, גב' בן צבי?

ליאור רוב: הם חותמים על התוכנית.

ליאור רוב: הם חתמו על התוכניות, נתנו לכולם לרוץ עם התוכניות והיום הם חותכים אותם.

גיורא מרום: הגדלנו על פי בקשת המינהל.

גיורא מרום: המספרים שמדובר בתמ"א 35, לתוכנית שתהפוך את מי עמי לכמעט 500 יחידות דיור ואנחנו, כמו שאמרתי, קיבלנו סנוקרת עם ההחלטה הזאת, מבחינתנו.

גיורא מרום: חשוב לנו מאוד לשמור על הצביון שלנו, חשוב לנו מאוד להגדיל ולהביא עוד אנשים למקום הזה, שסך הכול קשה להתפתח בו, אבל אנחנו לא מוכנים לעשות את זה בצורה הזאת.

דוד טל: רבותיי, אני רוצה לסכם, אני רוצה לאפשר לגב'---

עוזי קרן: מלה אחת, בגלל ההתקפה עליי.

עוזי קרן: הוא לא פה, חבר הכנסת וילן, הוא יִשוּב שבזכותנו שינינו את הסיווג שלו ממושב שיתופי לישוב עובדים והיום הוא פורח.

עוזי קרן: בזכות הצעקות שהוא צעק עליי, למה הרשינו לו.

בני דוד: אני ממושב נחם.

בני דוד: יש ישובים כמו הישוב שלי שבתוך הישובים עצמם מגיעים לצביון דתי לדוגמה, שלא יוכלו לקבל אנשים שהם לא דתיים.

בני דוד: המכרז הזה יפתח בפניהם את האפשרות לעקוף אותנו בכל דרך ולהכניס אנשים שלא יהיו רצויים בקהילה.

אילן רונן: אני נציג רשם האגודות השיתופיות.

אילן רונן: אנחנו מלווים את הקיבוצים והמושבים באופן צמוד וגם מבקרים הרבה מאוד בקיבוצים והמושבים.

אילן רונן: אני רוצה להגיד שאחת ההחלטות הטובות והמבורכות של המינהל, או מועצת המינהל, זה נושא ההרחבות.

אילן רונן: כי, לא יודע אם אדוני יודע, אבל הקיבוצים והמושבים בשנים האחרונות הפכו להיות לבתי זקנים.

אילן רונן: חברים עזבו, בנים לא חזרו, גני ילדים נסגרו והיה עצוב מאוד להיכנס לישובים האלה.

אילן רונן: ההרחבות נתנו דחיפה מאוד מאוד גדולה לקיבוצים והמושבים, על ידי כך שקלטו קודם כל את הבנים, שחזרו בחזרה.

אילן רונן: חברים שעזבו, חזרו בחזרה, נפסקה עזיבת החברים.

אילן רונן: ובאמת, היום כשאתה נכנס לקיבוצים שיש בהם הרחבות, אתה רואה גני ילדים נפתחים מחדש, אתה רואה רוח חיים בתוך הקיבוצים האלה.

אילן רונן: אני רוצה להגיד לך שההחלטה הזו, אם היא תעבור, תעצור עוד הפעם את כל הנושא של ההרחבות, כי הקיבוצים והמושבים לא ירצו.

אילן רונן: או שיסתפקו ב-115%, ולא מעבר לזה, או בכלל לא ילכו להרחבות ואנחנו נחזור עוד הפעם לאותו מצב כפי שהיה, של הפיכת הישובים לבתי זקנים.

אילן רונן: עוד מלה אחת:

אילן רונן: גם אם יכניסו את ועדת הקבלה, זה לא יעמוד במבחן בתי המשפט, כי יותקפו כל הזמן אי קבלתם של אלה שזכו במכרז.

אילן רונן: לכן אני, כנציג רשם האגודות השיתופיות, לטובת הישובים, תומך בהחלטה להחזיר את ההחלטה הזאת למועצת המינהל שידונו בה מחדש.

בועז מקלר: בתמצית: החלטה אנטי התיישבותית מובהקת, שמסתמכת על היוצא מן הכלל.

בועז מקלר: ההחלטה הזו סותרת את סעיף 22 להחלטה 959 שעוסקת בהרחבה למגורים, שאומרת שלישוב יש את הזכות לפטור ממכרז.

בועז מקלר: ההחלטה הזו לא תיושם, היא מלה ריקה והיא תפגע בעיבוי הישובים בעיקר בפריפריה, כי מחצית מהמושבים והקיבוצים נמצאים בפריפריה.

בועז מקלר: היא נובעת, ההחלטה הזו, ממה שהערתי, סליחה אדוני (אני מתנצל עכשיו), יש לנו בלבול בתפקידים בין מועצת מקרקעי ישראל והמינהל.

בועז מקלר: ואפילו אדוני, העורך דין, התבלבל, הוא אמר מועצת המינהל.

בועז מקלר: אין דבר כזה, וגם שופטים מכובדים.

בועז מקלר: אני מציע שנקיים פה דיון לגבי קבלת החלטות על מדיניות המקבלים בישראל, כי לעתים מתבלבלים הדברים בפרטים.

דוד טל: אני מציע שתציע את זה לחבר הכנסת חרמש, הוא התחיל במצווה, נאמר לו 'גמור'.

בועז מקלר: אני מציע שאת הדיון נפתח, כי יש לנו עוד הרבה בעיות בהרחבות.

יעקב ועקנין: גב' שולה בן צבי, אני אתן לך דוגמה של מושב יערה, המושב שלי.

יעקב ועקנין: מושב של 60 יחידות בגבול הצפון, ליד זרעית.

יעקב ועקנין: בתוך הישוב הזה גרים 7 משפחות בדוויות בתחילת הישוב, לא בתוך הישוב עצמו, אבל הם חלק מהישוב בכל הפרמטרים, החברתיים, גן ילדים, מרפאה, כל מה שהם צריכים, הם מקבלים שירות בישוב.

יעקב ועקנין: 7 המשפחות האלה, מאז קום המדינה, הפכו להיות כבר קרוב ל-50 משפחות והישוב נשאר כ-62 משפחות, בנים ממשיכים נכנסו, שזה לא משנה, זה על אותה יחידת משק.

יעקב ועקנין: באו הסוכנות והמינהל, בלחץ, 'חבר'ה, אתם חייבים ללכת להרחבה, אחרת אתם מאבדים פה את העסק'.

יעקב ועקנין: הם כבר מעל 40 והם הולכים ומתרחבים ועוד נתנו להם איזה חלק ואנחנו נשארנו כמו שהיינו.

יעקב ועקנין: בא המינהל ונתן לנו 115 יחידות דיור, להרחבה.

יעקב ועקנין: מתוכם ניצלנו 29 ועוד איזה 20.

יעקב ועקנין: בערך בואו נגיד כ-50 יחידות, מתוך ה-115.

יעקב ועקנין: שוב פעם, המדיניות היתה מדיניות ברורה, כולם הבינו שאם אנחנו לא עושים את זה, אנחנו אבודים.

יעקב ועקנין: הם עוד עם טאבו על השטח, בתוך זמן קצר הם מקבלים את הכול, כל בן שלהם בונה קומה שנייה ושלישית ורביעית ואנחנו נשארים כמו שאנחנו, כי אז היתה מדיניות של המינהל לא כל כך פשוטה בהרחבות.

יעקב ועקנין: קיבלו החלטה ללכת להרחבות.

יעקב ועקנין: עובדה שזה נתן תנופה ואנחנו היום הכפלנו.

יעקב ועקנין: ההחלטה שלכם, אני אומר לכם, תמיט אסון על כל הישובים.

יעקב ועקנין: אני אגיד לך עוד משהו: מי ימנע היום שיבוא איזה גורם, הרי אתם תוציאו מכרזים לשטחים האלה, מי ימנע שיבוא אפילו בדווי וירצה לקנות את המשטח.

יעקב ועקנין: את תמנעי אותו?

יעקב ועקנין: איך את תמנעי אותו?

יעקב ועקנין: הוא ילך לבית הדין הגבוה לצדק ובית המשפט יכפה עלייך.

יעקב ועקנין: על זה לא נתתם את המחשבה.

יעקב ועקנין: יבואו גורמים וייכנסו.

יעקב ועקנין: אף אחד לא ימנע את זה.

יעקב ועקנין: אני אומר לך את זה, אף אחד לא ימנע את זה.

דוד טל: גב' בן צבי, לאור כל מה שנאמר כאן, אני מבקש את תגובתך.

דוד טל: את תסכמי את מה שאת חושבת ואני מציע לך, אולי כדאי וראוי שתקבלי לפחות חלק מהדברים שנאמרו פה, מה שקשור להוראות מעבר שזה דבר חשוב, מה שקשור לוועדת הקבלה ומה שנאמר פה על ידי שניים-שלושה דוברים שההחלטה היא לא ישימה.

דוד טל: נאמר שההחלטה הזו תגרום גם נזק כספי גדול.

דוד טל: תראי, פעמים, אפילו חברי הכנסת טועים.

דוד טל: אפילו חברי הכנסת.

דוד טל: יכול להיות שאתם גם טועים.

שולה בן צבי: לפי כמות החלטות המועצה, אז אנחנו כל הזמן בודקים את עצמנו ושנים, זו האיכות הכי טובה, שאנחנו בודקים את עצמנו כל הזמן.

דוד טל: מצוין, מצוין.

דוד טל: הגב' בן צבי, אני מציע שאולי, ואני מתכוון לזה בכל הרצינות שבדבר---

שולה בן צבי: אני אתייחס לזה.

דוד טל: את תתייחסי, אבל אני רוצה לנסות להנחות אותך, לכוון אותך, אולי כדאי שתאמצי את בקשתו של חבר הכנסת חרמש.

דוד טל: אני חושב שזו בקשה, על דעת כל חברי הוועדה שתעבירי למי שהדבר הזה צריך להגיע לאוזניו, את דעתם של חברי הוועדה שצריך ורצוי וראוי שידונו בהצעה הזאת שוב, לאור מה שנאמר פה.

דוד טל: אני מציע לך שתיקחי את הפרוטוקול כאן מהוועדה ותעבירי את זה למי שצריך שם לראות את הדיון ולאחר מכן תדונו, תחליטו מה שתחליטו, אתם סוברנים להחליט מה שתחליטו, אבל אתם לפחות, כמונו, נתונים תחת זכוכית מגדלת ואתם נתונים גם לביקורת כזו או אחרת.

שולה בן צבי: אני אתייחס קודם לשתי ההערות של מר עמית יפרח, בקשר להוראות מעבר וקיום של ועדת קבלה.

שולה בן צבי: אז נכון ששני הדברים האלה לא הוזכרו בהחלטת המועצה.

שולה בן צבי: ועדת קבלה בוודאי שיש, כי כדי שלא תתקיים ועדת קבלה, צריך לבטל אותה בהחלטה פוזיטיבית.

שולה בן צבי: כי ועדת קבלה קיימת בהחלטות מועצה, וכל עוד היא לא בוטלה, היא קיימת.

שולה בן צבי: לא היתה לנו שום כוונה לשווק במכרז, ללא ועדת קבלה.

שולה בן צבי: אם זה הכרחי שזה יחזור---

דוד טל: אז לא איכפת לך שזה יהיה רשום.

שולה בן צבי: לא.

שולה בן צבי: לא איכפת לנו בכלל שזה יהיה רשום.

דוד טל: למען הסר ספק.

שולה בן צבי: אותו דבר לגבי הוראות מעבר.

שולה בן צבי: אנחנו הנחינו את המחוזות שלנו, שכל מומלץ שעד למועד קבלת ההחלטה במועצה הסדיר את הוצאות הפיתוח במושב, בקיבוץ, אצל האגודה, מבחינתנו הוא נכנס---

דוד טל: זה חלק מההחלטה, או ש?

שולה בן צבי: זה לא כתוב בהחלטה, זה הנחיות---

דוד טל: אז תכניסו, אז אין לכם בעיה להכניס את זה.

שולה בן צבי: אם אנחנו מנחים בכיוון הזה, אם יגידו שלהכניס את ההנחיה הזאת בהוראות אגף, בנוהל של המינהל, זה לא מספיק, אז אנחנו נעשה את זה בהחלטת מועצה, כי אין ויכוח על זה.

שולה בן צבי: דבר נוסף שנשמט וזה באמת נשמט בטעות מהחלטת המועצה, זה שאנחנו בתעודות הראשונות של ההחלטה הזו אמרנו שאם יתרת המגרשים מעל 115% היא עד 10 מגרשים, למינהל יהיה שיקול דעת לוותר על המכרז, כי אנחנו לא רוצים להתחיל להתעסק עם מכרזים בכמויות קטנות.

שולה בן צבי: זה נשמט מהחלטת המועצה ויש לנו כוונה לדווח למועצה הבאה, שאנחנו רוצים שזה ייכנס בפנים ואז אנחנו לא נידרש לכל 3, 4 ו-5 מגרשים לעשות מכרז.

שולה בן צבי: אמרו פה שההחלטה מתייחסת למצבים קיצוניים.

שולה בן צבי: אם אכן מדובר במצבים קיצוניים, אז ממילא ההחלטה זאת לא תחול על 80% של הישובים.

דוד טל: לאור מה ששמעת פה, את חושבת שההחלטה ישימה?

דוד טל: באמת, בכנות.

שולה בן צבי: אני חושבת שההחלטה ישימה, אני חושבת שנכון לתכנן את ההרחבה לפי תמ"א 35, כדי לא ללכת לכמה מהלכים של תכנון, כי תכנון הוא ארוך והוא יקר וכולי, אז זה נכון לתכנן את המקסימום שלפי תמ"א 35.

שולה בן צבי: הישוב יכול להחליט שהשיווק ייעשה במספר מנות, בהפרש של שנים.

שולה בן צבי: ברוב הישובים האלה אין ביקושים של כל המגרשים.

שולה בן צבי: הדוגמה של יערה, שנתן חבר הכנסת לפני כמה דקות, נתנו לו 115 מגרשים, שיווק 50 מגרשים בשני שלבים, במספר שנים.

שולה בן צבי: יש לו 50 מגרשים יתרה, הלוואי שהוא ישווק אותם ב-5 השנים הקרובות.

שולה בן צבי: בגלל המיקום.

יעקב ועקנין: כתוב 100% תשתיות, היום נותנים 50%, אז אף אחד לא מוכן.

שולה בן צבי: פעם המינהל מימן הרחבות, היום המינהל לא מממן---

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותיי, אני רוצה לסכם.

שולה בן צבי: עוד הערה אחת קטנה, שמתייחסת למה שנאמר.

שולה בן צבי: אני חושבת שמר יוסי ישי אמר את זה, הוא אמר שהמשבצת היא של הישוב, עבורה שילמו וכולי.

שולה בן צבי: חשוב להזכיר, בחוזה של כל משבצת יש סעיף השפה, כשקרקע חקלאית משנה ייעוד, הקרקע חוזרת למינהל ופה מדובר בקרקע חקלאית שמשנה ייעוד למגורים.

שולה בן צבי: היא חוזרת למינהל והמינהל משפה.

דוד טל: לאור כל מה שנאמר כאן, אני גם אצמצם את המסקנה.

דוד טל: לאור כל מה שנאמר כאן, ובהתחשב בטענות שהועלו כאן, בוועדה, ביחס לתהליכים הטכניים, לכל מה שקשור לקבלת החלטה, הוועדה דורשת משר הבינוי והשיכון, בתפקידו כיושב ראש מועצת מקרקעי ישראל, לקבוע בהקדם דיון מחודש במועצה ולהביא לשינוי בהחלטה על פי, בהתייחס ובהתחשב בדברים שנאמרו כאן בוועדה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: הדיון סגור.