ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 247, 2007-07-10 12:00

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט שדנה היום במצב רשת הגנים של אגודת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לפני שאני פותח את הישיבה אני חייב להעביר לשרת החינוך – ואני לא אפתח את זה לדיון – גינוי חריף ביותר על מה שיצא ממשרד החינוך לגבי הישיבה הזאת.

מיכאל מלכיאור: עוד לא היה דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: עוד לא קרה שמשרד ממשלתי יוציא – אפילו לפני הישיבה – הודעת גינוי נגד ועדה בכנסת שתפקידה לחוקק ולפקח על עבודת הממשלה.

מיכאל מלכיאור: לא קרה שמשרד ממשלתי בחוצפתו מוציא הודעת גינוי נגד הוועדה על כך שהוועדה מתערבת בשיקום הגנים של אגודת ישראל.

מיכאל מלכיאור: נאמר שזועמים על החלטת ועדת החינוך לקיים את הישיבה הזאת ולזמן את חשב המשרד לדיון בתוכנית ההבראה.

מיכאל מלכיאור: אני לא ארחיב בזה אבל אעביר את זה לשרת החינוך.

מיכאל מלכיאור: כנראה אלה פקידי ממשלה שבראשם עלו מחשבות פסולות.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שנקבל התנצלות חד-משמעית כי אם לא, נצטרך לטפל בדבר הזה בדרגים הכי בכירים.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שאחרי שידונו בדברים השרה והמנכ"ל, הם יגיבו אלינו בהתאם.

מיכאל מלכיאור: חוץ מזה, אני לא אתייחס להודעה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש את חברת הכנסת שלי יחימוביץ להתייחס לנושא מאחר שהיא ביקשה את קיום הישיבה הזאת בעקבות שיחות עם עוד חברי כנסת.

אברהם רביץ: גם אני מבקש לקבל את רשות הדיבור כי הייתי סגן שר החינוך עת נולד הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: בשמחה.

מיכאל מלכיאור: לאחר מכן נשמע את משרד החינוך שיאמר לנו היכן עומדים הדברים ונסיק את המסקנות, אם ייתנו לנו במשרד החינוך להסיק מסקנות ולקבל החלטות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, ביקשתי לכנס את הדיון הזה כדי במידה רבה להיות לפה לכמה מאות נשים שעושות את עבודתן במסירות רבה מאוד.

מיכאל מלכיאור: כמה מהן גם הגיעו לכאן.

שלי יחימוביץ': מדובר בנשים שהן נשי חינוך, מטפלות בפעוטות, הן גננות מאוד ותיקות ומאוד מיומנות שעושות עבודתן במסירות ברשת הגנים של אגודת ישראל, שזאת רשת גנים שיש לה שם טוב ביותר והיא עושה דברים חשובים מאוד בחינוך ילדי ישראל.

שלי יחימוביץ': התוודעתי לנושא באמצעות ענת שני שיושבת לימיני, שמייצגת את הגננות האלה מזה ארבע שנים ועושה מאמצים רבים לגונן על זכויותיהן אבל לצערי בלא הועיל כי אין שומע.

מיכאל מלכיאור: את יכולה להגדיר את הבעיה?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': אני התוודעתי לנושא ביולי 2006 וכבר אז כתבתי לשרת החינוך, לאחר שפנתה אלי עורכת-הדין ענת שני.

מיכאל מלכיאור: קיבלת תשובה?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': המכתב הראשון נכתב ב-12 ביולי 2006 ונאמר בו: "אל שרת החינוך, שלום, אני פונה אליך בעניינן של הגננות המועסקות ברשת גני אגודת ישראל.

שלי יחימוביץ': הרשת היא מוסד מוכר שאינו רשמי המתוקצב בידי משרד החינוך ועל פי תקנות חינוך ממלכתי היא מחויבת לשלם לעובדיה שכר זהה לזה של עובדי הוראה במשרד החינוך, לרבות הזכויות הנלוות, ברם תקנה זו אינה מתקיימת ובפועל משתכרות מורות אלו עוד פחות מאשר משתכרות מורות בחינוך הממלכתי ולוותיקות שבהן אף הורדו שנות הוותק באופן לא חוקי".

שלי יחימוביץ': זה דבר שאני שומעת עליו בפעם הראשונה.

שלי יחימוביץ': במסגרת איזושהי תוכנית הבראה, שנות ותק – יש כאן גננות שכל חייהן עוסקות בזה – מורדות באופן חד צדדי כדי להפחית בשכרן ואין לזה סיבה אחרת.

שלי יחימוביץ': מדובר באחיזת עיניים כיוון שהשנים האלה לא נמחקו, הן לא נעשו צעירות ב-15 שנה כאשר הורידו להן שנות ותק, הן נשארו בגילן האמיתי עם הוותק האמיתי אבל באופן פיקטיבי הורידו להן את שנות הוותק וזה דבר שהוא בלתי נתפס לחלוטין ביחסי עבודה.

שלי יחימוביץ': עוד כתבתי לשרת החינוך שממילא מצבם של המורים בישראל הוא מאוד מאוד ירוד וכאן אנחנו עדים למין תת-דרגה בתוך התת-דרגה של המורים, של המחנכות והגננות, שמעמדן עוד יותר ירוד מאלה של עמיתותיהן בחינוך הממלכתי החילוני, שזה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

שלי יחימוביץ': השיבה לי שרת החינוך שהיא קראה את מכתבי בעיון ועל דבריו הפנים נראים מאוד חמורים.

שלי יחימוביץ': היא ביקשה לבדוק את הנושא לעומק ולבסוף, אחרי שהיא בדקה אותו לעומק, היא כתבה לי כי "רשת הגנים של אגודת ישראל שילמה בעבר את משכורות הגננות על פי המתחייב בתקנות, אבל מזה מספר שנים שהרשת צברה חובות שמצריכים תוכנית הבראה ובמסגרת תוכנית ההבראה הורדו שנות הוותק של הגננות הוותיקות ל-12 שנים, זאת למיטב ידיעתנו והבנתנו בהסכמה של הגננות שאם לא כן הרשת תקרוס ולא תוכל להמשיך ולהפעיל את הגנים".

מיכאל מלכיאור: צריך לשאול את האנשים אם צריך לשלם להם שכר על פי החוק?

שלי יחימוביץ': הרעיון שאדם יסכים לוותר על 12 שנות ותק נראה לי רעיון בלתי סביר.

שלי יחימוביץ': אני מודעת לכך שהרשת נתונה בקשיים, ואנחנו בוודאי גם נשמע בהמשך על כך שיש צורך בתוכנית הבראה, אבל אני רוצה להסב את תשומת לבכם לכך שהגננות האלה ממילא מצבן נחות כיוון שאין להן ועד והן לא רשאיות לבחור לוועד.

שלי יחימוביץ': כלומר, אנחנו מדברים כאן על שכבת עובדים – במקרה הזה עובדות - ואנחנו רואים שנוצרה כאן התחתית של התחתית שסופגת מהלומות שגם קבוצות עובדים אחרות שממילא סופגות מהלומות היום במשק, לא סופגות.

שלי יחימוביץ': כלומר, קבוצה שהיא נחותה ממילא.

שלי יחימוביץ': אני באתי לכאן לזעוק את זעקתה במידה רבה וגם לנסות ולמצוא איזשהו פתרון.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שחבריי חברי הכנסת שגם ביקשתי מהם לבוא לישיבה הזאת יסייעו לנשים האלה במאבקן.

מיכאל מלכיאור: אלה דברים מזעזעים ואני מפריד כאן בין נושא תוכנית ההבראה לבין נושא השכר למי שעובד כי אני חושב שאלו שני נושאים שאין להם קשר ואסור שיהיה להם קשר.

אברהם רביץ: רעיון תוכנית ההבראה – לא האמנתי שנעסוק בו אחרי כל כך הרבה שנים פעם נוספת – היה המצאה שלי.

אברהם רביץ: הייתי סגן שרת החינוך הקודמת וראיתי את מה שקורה שם ולכן הצעתי תוכנית הבראה.

אברהם רביץ: אני יכול לומר בשורה התחתונה שאת החלק שהנהלת הרשת הייתה צריכה לתרום לתוכנית ההבראה והיא אכן תרמה והיא תרמה עד הסוף, והחלק של משרד החינוך – קרי האוצר או משרד האוצר, קרי משרד החינוך – לא מולא.

אברהם רביץ: הם פשוט לא מילאו אחר ההתחייבות שלהם.

אברהם רביץ: הייתה התחייבות מפורשת - שאפשר למצוא אותן בקלסרים של משרד החינוך – שהם אכן יבצעו את חלקם בתוכנית הזאת.

מיכאל מלכיאור: זאת תוכנית הבראה שעברה אישור ממשלה?

אברהם רביץ: אישור עם ישיבות.

מיכאל מלכיאור: נאמר פה בהודעה שתוכנית ההבראה טרם הובאה לממשלה.

אברהם רביץ: היא לא נחתמה.

אברהם רביץ: מה שקורה היום במשרד החינוך - וזה לא שייך לוועדה הזאת אלא זה אולי יותר מתאים לוועדה אחרת שאני חבר בה – הוא שיש בעיה פתולוגית ואני לא רוצה להרחיב את הדיבור.

אברהם רביץ: יש שם בעיה אמיתית.

אברהם רביץ: אתה רוצה שהם יזכרו את מה שהיה אז, אבל הם לא זוכרים מה שהיה אתמול.

אברהם רביץ: על כל פנים, בחלק של תוכנית ההבראה של הרשת, הם היו צריכים לעשות כמה דברים: לסגור מספר גנים, כמה עשרות גנים, ואכן הם סגרו ועשו זאת עם כל הכאב ועם כל האידיאולוגיה שכל ילד שרוצה ללמוד שמע ישראל, צריך לתת לו.

אברהם רביץ: סגרו גנים.

שלי יחימוביץ': כמה גנים נסגרו?

אברהם רביץ: כמה עשרות.

אברהם רביץ: 60 גנים.

מיכאל מלכיאור: מתוך כמה?

קריאה: מתוך 450.

שלי יחימוביץ': זה היה בעיקר בפריפריות או גם במרכז?

קריאה: איפה שמספר הילדים קטן יותר.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שאיפה שמספר הילדים קטן, זה יותר בפריפריה.

קריאה: לא חייב.

אברהם רביץ: אני לא זוכר את הפרטים האלה אבל הם רשומים.

אברהם רביץ: יש רשימה של הגנים שנסגרו.

אברהם רביץ: הם היו צריכים גם לפטר גננות ועם כאב הלב אכן פיטרו גננות והכול לפי ההסכם בתוכנית ההבראה.

אברהם רביץ: אני רוצה להסביר דבר שהוא מובנה שמוביל לגירעון.

אברהם רביץ: בחלק גדול מן הגנים, גני הילדים, נאלצים לשלם שכר דירה, נאלצים כי הם לא מקבלים מבנים למרות שיש רישום כדת וכדין.

אברהם רביץ: כל רשת, אם זאת ממלכתית דתית או ממלכתית, מקבלת גן.

אברהם רביץ: הרשות בונה עבורה גן או משרד החינוך.

אברהם רביץ: אני מדבר על מה שהיה אז.

אברהם רביץ: הם מקבלים על קצה המזלג ולכן הם נכנסו לגירעון מובנה ומכיוון שאסור לקחת כסף מההורים יותר ממה שמותר להם לקחת, נוצרה מיטת סדום כאשר מצד אחד יש לך הוצאה שאין מה לעשות, ומאידך אין אפשרות להביא להכנסה.

אברהם רביץ: איך חיו בכל-זאת?

אברהם רביץ: היו יהודים טובים שתרמו.

אברהם רביץ: התרימו יהודים.

מיכאל מלכיאור: כחלק מתוכנית ההבראה שאתה היית המיילד שלה, האם היה כרוך בזה גם ויתור על שכר?

אברהם רביץ: לא.

אברהם רביץ: בכלל לא.

אברהם רביץ: אפילו לא דיברו על זה.

מיכאל מלכיאור: כי זה לא עלה על הדעת.

אברהם רביץ: ידעו שאני סוציאליסט, אז ידברו אתי על ויתור שכר?

אברהם רביץ: הם לא העלו בדעתם דבר כזה.

אברהם רביץ: אני מוכרח לומר שלמדתי על בשרי איך המערכת עובדת כשהיא לא רוצה משהו.

אברהם רביץ: זה היה נורא ואיום.

אברהם רביץ: אחר כך עזבתי את המשרד, כך שאני לא כל כך יודע את הפרטים ומה קורה, אבל היום אני יודע שהעסק הזה ממשיך ונמשך.

מיכאל מלכיאור: לפני שנשמע את חברי הכנסת, אני רוצה לשמוע את אחת הגננות.

אברהם רביץ: ברשות

אברהם רביץ: כם, אני רוצה לומר משהו על ועד הגננות ובזה אני משבח את שלי באופן מיוחד כי היא יכולה לייצג את הנושא באופן הטוב.

אברהם רביץ: אני רוצה להסביר כדי שנדע את הרגישות.

אברהם רביץ: יש ועד גננות אבל הוא ממש לא יעיל והוא לא יכול להיות יעיל בהגדרה מכיוון שהן יישמעו לפסקים שיביאו להן ושלא בהכרח יגנו על האינטרסים שלהן.

אברהם רביץ: לא יקרה פעם אחת אפילו שוועד הגננות יכריז על שביתה והוא לא יכול לעשות זאת.

אברהם רביץ: לכן מתנדבים ומתנדבות כמו שלי ועורכת-הדין ענת שני, יש לכן תפקיד בלתי רגיל בנושא הזה.

שלי יחימוביץ': לגרום להן לעשות שביתה.

אברהם רביץ: לא, אני לא אומר.

אברהם רביץ: להיות להן לפה.

אברהם רביץ: הן באמת לא יכולות.

משה גפני: אולי פעם אחת תהיה שביתה.

אברהם רביץ: יכול להיות, אבל נגד מי?

אברהם רביץ: הממשלה תהיה שבעת רצון משביתה כזאת.

משה גפני: זאת הבעיה שלנו.

יהודית קליין: בראשית דבריי ברצוני להביע את תודתנו העמוקה כלפיכם על שהואלתם בטובכם לזמן אותנו לפורום מכובד זה כדי להשמיע את דברינו.

יהודית קליין: אנחנו הועסקנו ברשת הגנים עם תעודות על ידי משרד החינוך ואנחנו מפוקחות ומבוקרות על ידו.

יהודית קליין: העבודה שלנו נעשית במסירות, השתדלנו במשך כל שנות חיים ועבודה למלא אחר דרישות משרד החינוך.

יהודית קליין: בשנים האחרונות נפלו במפתיע הפיטורים.

יהודית קליין: לא שיערנו כי הרשת עומדת בפני משבר כלכלי.

יהודית קליין: מדי פעם ומספר פעמים כתבתי לגברת לבנה אברמוביץ על מצבנו, על הודעות הפיטורים שקיבלנו.

מיכאל מלכיאור: לבנה אברמוביץ היא אחראית במשרד החינוך על המוכר שאינו רשמי.

יהודית קליין: כתבתי אליה מספר פעמים אבל לא נעניתי.

מיכאל מלכיאור: לא קיבלת תשובה למכתבים?

יהודית קליין: קיבלתי תשובה למכתבי שאכן המכתב הגיע ותודה.

יהודית קליין: משהו בסגנון מאוד דיפלומטי, שהיא תשיב לי או משהו כזה.

שלי יחימוביץ': כמה שנים את גננת?

יהודית קליין: 34 שנים.

יהודית קליין: לאחר מכן כתבתי לשרת הקודמת, גם הקודמת וגם הנוכחית, וגם קיבלתי תשובה בסגנון הקודם אבל לא קיבלתי תשובה עניינית.

מיכאל מלכיאור: שהמכתב התקבל.

יהודית קליין: כן, אבל לא תשובה עניינית.

יהודית קליין: כאשר פניתי למי שאמור לדאוג לזכויות שלנו, להסתדרות המורים, לא נעניתי.

יהודית קליין: אנחנו מעולם לא בחרנו להסתדרות ולא התבקשנו לבחור.

שלי יחימוביץ': אתן חברות בהסתדרות המורים?

יהודית קליין: מורידים לנו מס ארגון.

קריאה: מדובר בהסתדרות המורים של אגודת ישראל.

יהודית קליין: פנינו להסתדרות מורי אגודת ישראל ולא נענינו.

יהודית קליין: ההסתדרות אמורה בעצם לייצג אותנו, אבל מי שעומד בראשה הוא הרב קרלשטיין שלמעשה הוא גם מנהל בית הספר לחינוך העצמאי ובני משפחתו גם הם עובדים בחינוך העצמאי.

יהודית קליין: בשנים האחרונות התנאים שלנו הולכים ונשחקים עד לממדים מחפירים ביותר.

שלי יחימוביץ': תסבירי לנו באיזו צורה התנאים נשחקים.

יהודית קליין: לי למעשה יש 34 שנות ותק, אבל משולם לי עבור 15 שנות ותק.

יהודית קליין: שנות הוותק הורדו לי ל-15 שנים.

שלי יחימוביץ': כמה את מרוויחה?

יהודית קליין: כ-5,600 שקלים ברוטו.

מיכאל מלכיאור: אחרי 34 שנות ותק.

קריאה: עם תעודת ב.א.

יהודית קליין: פלוס 19.75 גמולין שלא משולמים לי, דמי הבראה לא משולמים לנו כבר מספר שנים, ביגוד לא משולם לנו וכן תקציב שוטף עבור הגן, גם הוא לא מוזרם מספר שנים.

יהודית קליין: מהשכר המקוצץ והמסונן שלנו אנחנו גם צריכות למעשה לממן את התקציב השוטף ואת הדברים החריגים שבגן.

יהודית קליין: אצלנו בגן למשל ביצעו שיפוצים נרחבים ונאלצנו להביא עובד שיעזור לנו לנקות את הגן, אבל גם כאן לא קיבלנו תקציב.

מיכאל מלכיאור: שילמתם מכיסכם.

יהודית קליין: כן, שילמנו מכיסנו.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שעם ותק ועם ההשתלמויות, היית מקבלת משהו כמו 8,500 עד 9,000 שקלים בחודש.

יהודית קליין: אולי 7,500-8,000 שקלים.

יהודית קליין: בגנים שלנו אין הרבה הוצאות לרשת על שכר דירה, טלפונים, מים וכדומה מאחר שהם מתוחזקים על ידי הנהלת המוסדות.

יהודית קליין: למעשה קיבלנו הודעת פיטורים אבל איך נוכל ללכת הביתה ועם מה נלך הביתה ברגע שאין לנו פנסיה?

יהודית קליין: הפנסיה שלנו היא 1,433 שקלים לחודש במידה שנמשיך לעבוד עד גיל 64 ונמשיך להפריש עד גיל 64.

ענת שני: זה ביטוח מנהלים בתנאים מאוד ברורים.

ענת שני: יש להם 30 אחוזים ביטוח חיים.

ענת שני: זאת הפוליסה שעשו להם ולא לכל התקופה ולא לכולן.

ענת שני: אין פיצויי פיטורים.

יהודית קליין: במידה שאני אמשיך לעבוד, אני אצא לפנסיה עם הסכום הזה, אבל כל שנה נשלחים אלי מכתבי פיטורים.

קריאה: על שלושים שנות עבודה היא צריכה לקבל פנסיה של לפחות 4,000 שקלים.

ענת שני: לא הפרישו את הכספים.

יהודית קליין: אני מפרנסת יחידה.

יהודית קליין: התאלמנתי לפני שמונה נשים וקיבלתי את ההודעה הזאת כמכת מוות.

יהודית קליין: עבודתי ברשת הגנים היא מקור פרנסתי היחידה ואתה אני אמורה לכלכל את עצמי ולתמוך בילדים.

יהודית קליין: לא לחינם אני רואה את המאבק למימוש זכויותינו כמאבק על חיינו ממש.

יהודית קליין: אם ניכשל במאבק זה, ניכשל במאבק על החיים.

יהודית קליין: אם הפיטורים האלה יצאו אל הפועל ותנאי השכר האלה ימשיכו להיות ולא תהיה לנו פנסיה ותנאים סוציאליים שמגיעים לנו, לא יהיה לי, ולרבות נוספות אחרות, כל מקור הכנסה אחר.

יהודית קליין: איננו מבקשות רחמים ואיננו זקוקות לכך.

יהודית קליין: לא לשם כך השקענו וטרחנו במיטב שנותינו ללמוד ולרכוש מקצוע.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כמובן לא מדברים כאן על רחמים.

מיכאל מלכיאור: לעשות דברים כחוק, זה לא רחמים.

יהודית קליין: אנחנו מבקשות שיתוף פעולה וסיוע מחברי הכנסת, ממשרד החינוך ומהסתדרות המורים.

יהודית קליין: אנחנו מבקשים ומתחננות על נפשנו לקבל את מה שמגיע לנו בצדק, ביושר ובכבוד.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה על דבריך המרגשים.

ענת שני: אני אדבר ממש בתמצית.

ענת שני: אני רוצה לומר משהו עקרוני.

ענת שני: המטרה שלנו כאן היא חיובית.

ענת שני: זאת אומרת, אני באתי לכאן בשם הגננות - פניתי אל חברת הכנסת יחימוביץ לעזרה – כי הגענו למצב שלא היה עם מי לדבר.

ענת שני: משרד החינוך לא נענה לנו.

ענת שני: הסבירו לכם שלגננות האלה אין נציגות אמיתית כי בגוף שאמור לייצג אותן אין בחירות.

ענת שני: הטענה היא טענה הלכתית.

ענת שני: אני לא מבינה בהלכה, אבל זה לא נראה לי סביר.

ענת שני: בכל מקרה, אני חושבת שלא הייתה סיבה שלא ייתנו לנציגות של הגננות שהן בחרו, ונערכו אסיפות גננות בהן בחרו נציגות, לתת לגננות האלה לשבת במשא ומתן לתוכנית הבראה, לשתף אותן.

ענת שני: זה לא היה צריך להיעשות מעל הראשים שלהן.

ענת שני: זה דבר אחד שאני רוצה לומר והוא מאוד חשוב לי.

ענת שני: אני פונה שוב גם לרשת ואומרת בלב פתוח שאני חושבת שכך זה צריך להיעשות לטובת כולם וזה גם לטובת הרשת.

ענת שני: אני רוצה לומר דבר אחד עקרוני.

ענת שני: המוכר שאינו רשמי זה לא רק הרשת.

ענת שני: אנחנו הבנו שהמטרה היא גם לנתק את הזיקה הזאת בין השכר של הגננות לשכר עובדי הוראה בחינוך הרשמי, כמו שקבוע בתקנות.

ענת שני: משמעות הניתוק הזה – מעבר לכך שהוא מהווה פגיעה מאוד קשה בגננות כרגע וזאת פגיעה מאוד קשה בגננות הצעירות, כי מה האופק של הגננות הצעירות שמתחילות לעבוד, לאן הן אמורות להתקדם – גם פגיעה קשה בכל הגננות בארץ ולא רק במגזר החרדי.

מיכאל מלכיאור: זאת אמירה שהם לא חלק מהחברה הישראלית.

ענת שני: נכון.

ענת שני: אני מאמצת את דבריך.

שמואל הלפרט: הנושא שעומד כאן לדיון הוא מסוג הדברים כפי שכתוב בפרשת שמות: תבן לא ניתן לעבדיך, את מספר הלבנים אומרים עשו.

שמואל הלפרט: משרד החינוך לא נותן למגזר החרדי את התנאים שניתנים למגזרים אחרים.

שמואל הלפרט: עוד מעט גם הרשת של ה-ת"ת תגיע לכאן, שם מקבלים 55 אחוזים ממה שמקבל ילד בחינוך הכללי.

שמואל הלפרט: לפני שלוש שנים החליטו על קיצוץ דרסטי במשרד החינוך.

שמואל הלפרט: שרת החינוך דאז, גברת לימור לבנת, החליטה בצורה שרירותית ביותר לקצץ 15 אחוזים בגנים של אגודת ישראל.

שמואל הלפרט: בשכר הרגיל אי אפשר לקצץ וכולם אומרים שהשכר זה דבר קשיח ושבו אי אפשר לגעת במגזר הממלכתי, אבל כאן בהינף יד אפשר לקצץ 15 אחוזים.

שמואל הלפרט: דיבר הרב רביץ על המבנים.

שמואל הלפרט: בדרך כלל בחינוך הממלכתי אם יש צורך בגן, בונים גן בלי שום בעיה והעירייה משלמת שכר דירה אם אין גן.

שמואל הלפרט: כאן רשת הגנים הייתה צריכה לשלם שכר דירה במשך כל השנים עבור רוב הגנים וכך נוצר גירעון גדול מאוד של עשרות מיליוני שקלים שעכשיו לא יודעים מה לעשות אתו.

שמואל הלפרט: בפני רשת הגנים עמדו שתי אלטרנטיבות, או לסגור את רשת הגנים וכל הגננות הותיקות לא תקבלנה כלום, או ללכת על תוכנית הבראה שלצערנו הרב היא לא טובה, מבחינת הגננות בוודאי היא לא טובה כי הגננות ודאי לא אשמות במצב שנוצר.

שמואל הלפרט: גננות שעובדות 30 ו-40 שנים, אסור שיורידו להן אגורה אחת, אבל בגלל המצב שנוצר הן גם לא קיבלו את כל התנאים הסוציאליים כמו שמקבלת גננת במגזר הכללי.

שמואל הלפרט: שמעתם כאן

שמואל הלפרט: שגננת אחרי 35 שנים מקבלת 1,400 שקלים עת תצא לפנסיה וזה מאותה סיבה שהרשת לא קיבלה את מה שמגיע לה והיא לא יכלה להבטיח את התנאים הסוציאליים שמגיעים לכל גננת.

שמואל הלפרט: עכשיו צריך ללכת לתוכנית הבראה אומללה כי אין ברירה אחרת.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שגם ברשת לא נהגו בסדר בכל הנושא של ההפרשות?

שמואל הלפרט: יכול להיות, אבל אם כן, זה בלית ברירה כי התקציבים שלהם היו הרבה יותר קטנים ממה שקיבלו במגזר הכללי.

שמואל הלפרט: כאמור, יש תוכנית הבראה ויכול להיות שאין מנוס ממלכת אליה, אבל תוכנית ההבראה היא תוכנית כואבת מאוד לגננות.

מיכאל מלכיאור: אתה מדבר על תוכנית הבראה חדשה?

שמואל הלפרט: לא, על התוכנית הקיימת.

ענת שני: אין תוכנית הבראה.

מוטי מרוז: לא הייתה תוכנית הבראה לרשת הגנים.

מוטי מרוז: מה שהרב רביץ אומר, זאת לא תוכנית הבראה.

מוטי מרוז: היו כל מיני רעיונות באוויר.

מיכאל מלכיאור: הרב רביץ בדרך כלל לא נותן ביטויים חד-צדדיים.

מוטי מרוז: אני אומר לפרוטוקול שלא הייתה תוכנית הבראה לרשת הגנים.

ענת שני: לא הייתה תוכנית אבל הופחת השכר.

שלי יחימוביץ': למה כתבה לי שרת החינוך?

ענת שני: אני לא יודעת וגם לא הייתה הסכמה.

קריאה: היו טיוטות.

אברהם רביץ: התחילו לפעול והתחילו לסגור גנים.

אברהם רביץ: למה אתם אומרים שלא הייתה תוכנית?

מוטי מרוז: הייתה, היו טיוטות וגם נעשו דברים, אבל החתימה עוד לא הייתה.

מוטי מרוז: תוכנית ההבראה לא נחתמה.

אברהם רביץ: כי האוצר לא הסכים.

אברהם רביץ: האוצר אמר תעשו אתם קודם ואני בא אחריכם.

מיכאל מלכיאור: הרב רביץ, אתה בדרך כלל לא עושה הסכמים כאלה של תעשו אתם קודם בלי התחייבות.

אברהם רביץ: פעם הייתי תמים.

שמואל הלפרט: התוכנית שנעשתה היא הרע במיעוטו.

שמואל הלפרט: היא רעה מאוד לגננות שאחרי עשרות שנות עבודה הן נאלצות לוותר על עשרות שנות ותק.

שמואל הלפרט: מה שיותר מדאיג אותי, ולא ידעתי זאת עד לרגע זה, הם התנאים הסוציאליים שלהן, כאשר יצטרכו לצאת לפנסיה, לא יוכלו לקבל פנסיה.

שמואל הלפרט: לכן הייתי מציע לך להיכנס יותר לעובי הקורה ולדרוש ממשרד החינוך שבמשך כל השנים לא נתן מה שהגיע לגננות, להחזיר את הדברים האלה כדי שלפחות יוכלו להבטיח את התנאים הסוציאליים, כך שכל גננת שתצא לפנסיה בבוא העת תוכל לקבל מה שמגיע לה ומה שמקבלת כל גננת אחרת.

מיכאל מלכיאור: הדברים האלה מוסכמים על כולם.

מיכאל מלכיאור: מה הבעיה שהגננות יבחרו ועד שלהן?

אברהם רביץ: אין להם התנגדות.

יוסף ביננפלד: לנו אישית אין התנגדות שיהיה ועד כלשהו, אבל יש את הסתדרות המורים של אגודת ישראל שעשרות שנים מקובלת.

מיכאל מלכיאור: אני שואל כי ישבתי עם אחד מחשובי הדיינים בישראל ודיברנו על כל הנושא של בחירת נשים וכולי.

מיכאל מלכיאור: כאן לכל הדעות אין אפילו שמץ של בעיה הלכתית.

יוסף ביננפלד: אנחנו כהנהלת רשת הגנים לא מתערבים בזה.

יוסף ביננפלד: זה לא החלק שלנו.

יוסף ביננפלד: ההנהלה לא עושה ועד ולא עושה הסתדרות.

יוסף ביננפלד: לנו יש הסתדרות מורים של אגודת ישראל שהיא מייצגת אותן והבאנו אותם למשרד החינוך כדי שייצגו אותן.

יוסף ביננפלד: אני אומר כאן בנוכחות כולם – ואפשר לבדוק את זה – שהם ייצגו אותן בכבוד גדול.

יוסף ביננפלד: זה שזה לא מספק אותן, אף פעם אנחנו לא מסתפקים.

מיכאל מלכיאור: יש לכם בעיה עם זה שהם יבחרו ועד?

יוסף ביננפלד: זה לא חלק של ההנהלה.

יוסף ביננפלד: אין לנו בעיה, אבל זה לא חלק שלנו.

יוסף ביננפלד: אנחנו לא שותפים להקמת ועד כמו שאף הנהלה לא שותפה להקמת ועד.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל אין בעיה בזה.

מוטי מרוז: להם יש הסתדרות שמייצגת אותם.

מוטי מרוז: אנחנו לא נשב גם עם ההסתדרות, גם עם ועד וגם עם עורכת-הדין.

מוטי מרוז: לנו יש הסתדרות אחת שמייצגת אותן והיא גובה את הכספים והיא מקבלת את הכספים ואתה אנחנו דנים.

מוטי מרוז: לא נשב ונדון עם כל אחד ואחת.

שלי יחימוביץ': יש כאן מיס-קונספציה של מושג העבודה המאורגנת שמעוגן באמנות בין-לאומיות ומעוגן בחוקי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': ההסתדרות היא הסתדרות, היא ארגון יציג וועד הוא ועד.

שלי יחימוביץ': אגב, גם לעובדי קבלן מותר להתכנס ולבחור בוועד ומי שמונע מהן לבחור ועד, לא רק פוגע בזכויותיהן הבסיסיות אלא פועל בניגוד לחוק ובוודאי בניגוד לאמנות בין-לאומיות.

שלי יחימוביץ': אם משהו טוב – ואני מקווה שיצאו הרבה דברים טובים – יצא מהישיבה הזאת, זאת העובדה שתתירו כאן לנשים האלה לממש את זכותן כעובדות במדינת ישראל ולבחור לעצמן באופן דמוקרטי ועד שאתו גם תישאו ותתנו כמקובל ביחסי עבודה במדינת ישראל.

יוסף ביננפלד: אני מוכן לסכם את הסעיף הזה ולעבור לנושא המרכזי.

יוסף ביננפלד: כל גננת שנכנסת אלינו נכנסת עם תקנון עבודה.

יוסף ביננפלד: אם הגננות שכולן שומרות תורה ומצוות ילכו לאיזשהו רב שהן רוצות ויקבלו פסק הלכה שזה בסדר מבחינתן, לנו אין בעיה.

יוסף ביננפלד: בזה אני מסיים את העניין.

יוסף ביננפלד: אי אפשר להיות גננת ברשת הגנים של אגודת ישראל ולא ללכת על פי ההלכה.

יוסף ביננפלד: לכן, אם יקבלו הסכמה של הרבנים, בבקשה.

יוסף ביננפלד: אני רוצה לעבור לפרק העיקרי.

יוסף ביננפלד: למרות שיש לנו קשיים כבר שנים רבות וכולם יודעים את זה ודיברו על זה, רשת הגנים משלמת משכורת כל חודש, כולל החודש הזה שכבר שילמו משכורת לכל הגננות וזאת למרות שיש לנו גירעונות כבדים ומצב קשה מאוד.

יוסף ביננפלד: כל אחת שעובדת ברשת יודעת את זה.

יוסף ביננפלד: המשכורת שולמה ועל זה תודתנו למשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: משכורת מופחתת.

יוסף ביננפלד: משכורת מופחתת, לא לכולם.

מיכאל מלכיאור: אם אני אקבל חצי משכורת, אני לא אומר שזה אומר שכולם קיבלו משכורת.

מיכאל מלכיאור: כאשר אתה אומר שאתם משלמים משכורת על אף הקשיים, התגובה הטבעית, אחרי הדברים ששמענו כאן, היא לשאול את השאלה האם המשכורת המשולמת היא כפי שצריך לשלם, ואנחנו מבינים שזה לא כך.

מיכאל מלכיאור: מקבלים משהו, מקדמה.

אברהם רביץ: אני רוצה לאשר את מה שנאמר.

אברהם רביץ: במחוזותינו כאשר משלמים משכורת, אפילו פחותה, זה הישג גדול מאוד.

יוסף ביננפלד: נכון.

מיכאל מלכיאור: זאת חצי הכוס המלאה.

יוסף ביננפלד: זאת חצי הכוס המלאה וכדאי לציין גם את חצי הכוס המלאה.

יוסף ביננפלד: אני לא חושב, ואני מקווה מאוד, שאף אחד מהיושבים כאן ומאלה שלא יושבים כאן חושד בהנהלת רשת הגנים שהיא רוצה להפחית שכר, שהיא רוצה לפטר גננות, שהיא רוצה לסגור גנים, שהיא רוצה לעשות משהו מהדברים האלה.

יוסף ביננפלד: שינוי שיטת התקצוב של מדינת ישראל כלפי החינוך המוכר שאינו רשמי – ועל זה בא חוק נהרי וחוק החינוך החרדי וחוקים אחרים במטרה לתקן קצת מהמעוות הזה – המציאות היא שאנחנו לא יכולים לשלם את כל מה שמקבלות הגננות בממלכתי.

יוסף ביננפלד: למרות זאת כתבה שרת החינוך לחברת הכנסת יחימוביץ שהרשת במשך כל השנים, עד השנים האחרונות, שילמה הכול לפי התקנון.

קריאה: הטעו אותה.

מיכאל מלכיאור: זה ששרת החינוך כתבה כך, זה כנראה לא נכון כי שמענו כאן מהגננות שלא הפרישו להן ולא שילמו להן במשך שנים.

יוסף ביננפלד: אם תשמעו אותי, תבינו גם את הנקודה הזאת.

יוסף ביננפלד: אנחנו שילמנו את כל מה שמשרד החינוך קבע בתלוש השכר של העובדים על פי טבלת משרד החינוך, למרות שזה לא היה אפשרי על פי שיטת התקצוב שהייתה קיימת וקיימת.

יוסף ביננפלד: מה שקורה בפועל הוא שכאשר אנחנו מקבלים פחות כסף ורוצים לשלם משכורת כל חודש לגננות שיביאו כסף לילדיהן הביתה, ובקופה חסר כסף, לכן קרה שהרבה שנים לא הפרישו להן את מה שהיו צריכים להפריש אבל ללכת הביתה הגננת הלכה עם כסף, וההפרשות אכן לא נעשו כדין.

יוסף ביננפלד: בשנים ההן לפחות שילמו להן את כל מה שהיה צריך לשלם וכאשר חסר כסף בקופה, העדפנו לשלם את המשכורת ולהשאיר את הדברים האחרים לתקופה שירווח לנו.

יוסף ביננפלד: אני רוצה להזכיר – ואולי זה לא טוב להזכיר – שפעם היה מה שנקרא כספים ייחודיים.

יוסף ביננפלד: בשנים עברו, כאשר היו גירעונות לרשת הגנים, נתנו 10 מיליון שקלים לרשת הגנים מכספי הייחודיים וזאת כדי לכסות גירעונות כי שילמנו את כל מה שמשרד החינוך ביקש לשלם.

יוסף ביננפלד: גם הדבר הזה הופסק והופסקו גם דברים אחרים בעקבות בג"צים שעצרו את התשלום לנו.

מיכאל מלכיאור: הם הופסקו כי הלכו בשיטה לא נכונה.

יוסף ביננפלד: המציאות גרמה לכך.

מיכאל מלכיאור: חינוך זה לא עניין של הסכמים קואליציוניים.

יוסף ביננפלד: נכון.

יוסף ביננפלד: אף אחד לא חושד בנו שאנחנו רוצים לפגוע בגננות, לא בשכר, לא לפטר ובטח לא לסגור גנים, אבל מה לעשות שזאת שיטת התקצוב עד היום.

יוסף ביננפלד: אם פה תצליח חברת הכנסת יחימוביץ לשנות את שיטת התקצוב דרך הוועדה הזאת, אני חושב שהמשיח יגיע יום אחד קודם.

יוסף ביננפלד: זאת המציאות.

יוסף ביננפלד: בזמן האחרון ישבנו עם הגננות לגבי שינויים ופיטורים.

יוסף ביננפלד: אני גר בחצור הגלילית ויושב פעמיים בשבוע בבני-ברק ברשת הגנים.

יוסף ביננפלד: חזרתי הביתה מבני-ברק עד חצור עם לב קרוע ויכולה להעיד על כך עורכת-הדין אתה ישבתי.

יוסף ביננפלד: הלב נקרע.

יוסף ביננפלד: הלב נקרע שאנחנו לא יכולים לתת להן מה שצריך.

יוסף ביננפלד: הברירה בידינו היא להיות או לחדול להיות.

יוסף ביננפלד: אם אנחנו לא נקיים את תוכנית ההבראה - שכבר ישבו עליה והיא עברה טיוטות והגענו למצב שבלעדיו אי אפשר אחרת - כל הגננות ו-1,500 עובדים נוספים שהם לא רק גננות אלא סייעות, מטפלות וכולי, ילכו הביתה בלי פיצויים בכלל.

יוסף ביננפלד: אם הדבר הזה יקרה והגננות ילכו הביתה ללא פיצויים כי הרשת תקרוס, היה זה שכרם שהם יפילו את הרשת ושום דבר מזה לא יהיה.

יוסף ביננפלד: אבל אם מישהו כן רוצה להחיות את זה, להגיע למצב טוב ולהגיע לשינוי שיטת התקציב, אנחנו נשמח מאוד לתת באופן מלא לגננות.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שהממשלה אומרת לכם שמוכנים לעשות תוכנית הבראה, אבל בתנאי שתפגעו בזכויות היסוד של העובדים.

יוסף ביננפלד: בתנאי שנהיה מאוזנים.

מיכאל מלכיאור: אם אתה אומר שזה בלי פיצויים, זה אומר שאתם פוגעים בזכויות היסוד של העובדים.

יוסף ביננפלד: 92 אחוזים מתקציב הרשת הוא שכר.

מיכאל מלכיאור: גם 90 אחוזים מתקציב משרד החינוך הוא שכר.

יוסף ביננפלד: נכון, אבל אי אפשר לעשות תוכנית הבראה בלי שהעובדות ירגישו זאת, כי מאיפה ניקח?

יוסף ביננפלד: מהשמונה אחוזים שנותנים לילדים כמה ניירות?

מיכאל מלכיאור: גם כאשר מקצצים במשרד החינוך רוצים את זה בכבוד, חלק מהממשלה רוצה לעשות את זה, לא נוגעים בשכר של העובדים.

מיכאל מלכיאור: יש דברים בסיסיים שאתה לא יכול לגעת בהם.

מיכאל מלכיאור: זה קדוש ואתה לא יכול לגעת בזה.

מיכאל מלכיאור: אתה לא יכול לקחת מהן למפרע את כל הפיצויים שנצטברו להן או פנסיה ולומר שבשמן אתם מוותרים על הדבר הזה.

קריאה: זה לא נעשה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע את משרד החינוך, אבל אני רוצה להבין מנקודת מבטך האם כך אתה מבין את הדרישה של הממשלה.

יוסף ביננפלד: נמצא כאן עורך-הדין שמייצג אותנו ואולי הוא יאמר כמה מלים בנושאים חוקיים.

שחר בן-עמי: תוכנית ההבראה שכרגע נמצאת בדיון מתקדם מאוד, מטרתה לאזן את הרשת, כאשר יש פה שני הסכמים.

שחר בן-עמי: הסכם אחד הוא מול משרד החינוך וההסכם השני הוא מול הסתדרות אגודת ישראל שעושה לנו חיים ממש לא קלים וזה חלק מהעיכוב.

שחר בן-עמי: חצי שנה אחרונה של דיונים כדי להגן על העובדים כמה שיותר, זה דבר שאנחנו שותפים לו.

שחר בן-עמי: תוכנית הבראה היא לא בית הבראה ותהיה פה פגיעה בעובדים.

שחר בן-עמי: משרד החינוך שעושה עבודה מאוד מעמיקה ויסודית אתנו, פועל ביחד הם היועצים המשפטיים שלו כדי למזער את הנזק.

שחר בן-עמי: בשום פגישה לא עלתה מהם פגישה לפגוע בעובדים אלא להפך.

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי.

מיכאל מלכיאור: תהיה פגיעה בעובדים או לא תהיה פגיעה בעובדים?

שחר בן-עמי: אני אסביר מה תהיה הפגיעה.

שחר בן-עמי: ההסכם הקיבוצי שאמור להיחתם שהוא תמונת מראה לפחות חלקית בנושא העובדים קובע בחלק מהסוגיות הקפאת זכויות, לא של פיצויים, אלא של דרגות ושכר.

מיכאל מלכיאור: מה זה אומר הקפאת זכויות של שכר?

אברהם רביץ: השתלמויות.

מיכאל מלכיאור: את זה כבר הורידו להן.

שחר בן-עמי: זה לא רק זה.

ענת שני: כדאי שתשתפו גם אותן במשא ומתן.

שחר בן-עמי: אני משתף אותן.

שחר בן-עמי: הן מוזמנות.

שחר בן-עמי: לא רק שההנהלה לא מתערבת אלא שוועד העובדים זכאי להיבחר על פי תקנון הסתדרות המורים במדינת ישראל ואנחנו לא יכולים להתערב בו ולא רוצים להתערב בו.

שחר בן-עמי: בטח לא יהיו כמה ועדים אלא צריך להיות ועד שייבחר על פי התקנון, וככל שייבחר ועד על פי התקנון, הן בהחלט תהיינה מוזמנות.

מיכאל מלכיאור: מי נציגות ההסתדרות?

שחר בן-עמי: היושב-ראש הוא הרב קרלישטיין שלא נמצא כאן.

שחר בן-עמי: כדאי אולי להבין מה מהות ההסכם הקיבוצי לפני שקופצים על הרשת.

שחר בן-עמי: המהות היא פגיעה זמנית בחלק מהזכויות של העובדים.

שחר בן-עמי: בא משרד החינוך ובצורה מאוד הגונה – שאני הופתעתי ממנה לטובה – החשב בא ואומר שהוא מוכן לשים כסף כדי להקטין את הפגיעה.

מיכאל מלכיאור: הוא לא יכול אחרת.

מיכאל מלכיאור: יש חוק במדינת ישראל.

שחר בן-עמי: זה בהתאם לחוק.

מוטי מרוז: אני לא מכיר שום תוכנית הבראה בשום גוף שאין בה פגיעה בעובדים.

שחר בן-עמי: יש זכות לפגוע בשכר עובדים כאשר זה במסגרת תוכנית הבראה.

שלי יחימוביץ': כאשר זה נחתם במסגרת הסכמה עם העובדים ולא באופן חד-צדדי לשלוח להם יד לחשבון הבנק שלהם ולקחת את הכסף.

שחר בן-עמי: אני מסכים אתך ואני אסביר.

שלי יחימוביץ': אתם כופרים בכלל במושג הייצוג של עובדים.

שחר בן-עמי: מאחר שיש בינינו הסכמה, למה להתווכח?

שלי יחימוביץ': לא, אין הסכמה.

שלי יחימוביץ': אין הסכמה עם כל מה שאמרת.

שחר בן-עמי: אנחנו נחתום על הסכם קיבוצי.

שלי יחימוביץ': לפני שתחתמו, דברו אתן.

שחר בן-עמי: חד משמעית נדבר אתן.

שמואל הלפרט: מה גובה הפנסיה של גננת אחרי 35 שנים לפי הסכם ההבראה?

מוטי מרוז: זה לא נכון מה שאמרו כאן.

מוטי מרוז: אני רוצה לומר משהו פרלימינארי.

מוטי מרוז: הקשיים הכבדים שהרשת נקלעה אליהם התחילו בערך לפני כחמש שנים.

מוטי מרוז: כלומר, לכאורה עד לפני כחמש-שש שנים התזרימים של המזומנים של הממשלה לרשת היו מזומנים שהספיקו לה לבצע את הפעילות כי היה גם מה שנקרא הסכמים קואליציוניים.

מיכאל מלכיאור: כספים ייחודיים.

מוטי מרוז: לכן אי אפשר לבוא היום ולשמוע טענה שעובדים 30 שנים ואין פנסיה.

מוטי מרוז: הפנסיה היא פנסיה שנצברת במהלך 30 שנים ולא בחמש השנים האחרונות.

שולה מור: ההשתתפות בשכר של הגננות, של העוזרות וכל העובדים האחרים זהה למה שאנחנו משתתפים ברשויות המקומיות.

יוסף ביננפלד: הרשויות המקומיות נותנות 25 אחוזים מתקציבי הייעוד שלהן.

מיכאל מלכיאור: משרד החינוך מכסה מאה אחוזים?

שולה מור: מכסה 100 אחוזים כולל יום ו' לו אנחנו מוסיפים את הדלתא.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת שכל פגיעה שהייתה במשך השנים הייתה מצד הרשת.

קריאה: מתי ניתנו מאה אחוזים?

שולה מור: כל הזמן.

שולה מור: במשך כל השנים כולל תנאים סוציאליים, כולל הבראה, כולל ביגוד, כולל הכול.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שכל מה שלקחו, לקחו מצד הרשת.

מוטי מרוז: כשאומרים שכר, יש קריטריונים לתקצוב שאומר שזה מורכב מאיקס ילדים, התחשיב הוא לפי איקס ילדים, ואם התקציב הוא לפי 30 ילדים והרשת הפעילה בעבר גנים עם 20 ילדים, בהגדרה הגן הזה היה גן גירעוני.

מוטי מרוז: הכסף שהגיע בגין הגן הזה של 20 ילדים לא הספיק גם כאשר התקצוב היה מאה אחוזים.

יוסף ביננפלד: אם יש גננת 30 שנה, היא גירעונית.

מוטי מרוז: נכון.

יוסף ביננפלד: היו לה 20 ילד בגן, היא עובדת 35 שנים, והיא גירעונית מאוד.

מיכאל מלכיאור: מה שאמרת לפני רגע לא היה נכון.

מוטי מרוז: הוא נכון מאוד.

מוטי מרוז: מאה אחוזים.

מיכאל מלכיאור: לא, כי אמרת שעד לפני חמש שנים הכיסוי היה מאה אחוזים ולכן לא היה יכול להיווצר מצב ועכשיו בדיוק הסברת למה כן היה יכול להיווצר מצב.

מוטי מרוז: הכיסוי היה מאה אחוזים לפי הקריטריונים.

מוטי מרוז: הרי אין מנגנון שהם מדווחים לי כל חודש על השכר של הגננות ואני משלם.

קריאה: הולכים לפי ממוצע.

מוטי מרוז: לפי ממוצע של קריטריונים.

מוטי מרוז: הממוצע הזה היה מאה אחוזים.

מוטי מרוז: רשת הגנים של אגודת ישראל הגיעה כרגע לגירעון מצטבר של למעלה מ-100 מיליון שקלים.

מוטי מרוז: זאת תמונת המצב.

מוטי מרוז: רשת הגנים היא עמותה, היא איננה ממשלה ולמרות שהיא עמותה והיא איננה ממשלה, הממשלה – ויעידו פה כל מי שיעיד – מנסה בשנה האחרונה במאמצים גדולים מאוד להחזיק את הרשת הזאת.

מוטי מרוז: הרשת הזאת נכון להיום קיבלה באישורי – ואולי אפילו אין לי אישור כזה בכלל – 20 מיליון שקלים מעבר לתקציב השוטף שהגיע לה עד היום.

מוטי מרוז: אנחנו מנסים לעשות את כל מה שאנחנו יודעים לעשות.

מוטי מרוז: אנחנו נמצאים בלוף האחרון של תוכנית ההבראה.

מוטי מרוז: מי שחושב שרשת גנים ש-95 אחוזים מההוצאות שלה הן הוצאות שכר, יכולה בכלל לעשות פטנט של תוכנית הבראה ובפטנט הזה לא תהיה פגיעה בשכר, פגיעה זמנית של כך וכך שנים, לא יודע על מה הוא מדבר.

מוטי מרוז: אין דבר כזה.

מוטי מרוז: אי אפשר לעשות את זה.

מוטי מרוז: כלומר, בהגדרה אם רוצים שהרשת הזאת תתקיים ולא תתפרק, צריכה להיות תוכנית הבראה.

מוטי מרוז: אני מסכים עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ שצריך לערב את ועד העובדים, את ההסתדרות וכולי, אבל אני לא מכיר, ואני עברתי הרבה תוכניות הבראה בהרבה גופים, תוכנית הבראה שאין בה פגיעה בשכר.

מוטי מרוז: אין דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: אם אתם עושים הבראה לגבי רשת של בתי ספר או תוכנית אחרת, אתם מעלים על דעתכם לבוא למורים של בית הספר ולומר שעושים הבראה ושהם יוותרו על פיצויים ועל פנסיה?

מיכאל מלכיאור: זה קרה פעם אחת?

מוטי מרוז: בוודאי.

מוטי מרוז: אני לא יודע אם יוותרו על פיצויים ועל פנסיה, אבל על שכר ודאי.

מוטי מרוז: אחרת הרשת מתפרקת ולא תהיה.

מוטי מרוז: לצערי אני אומר את זה.

מוטי מרוז: בתוכנית ההבראה אנחנו עומדים לייעד סכום לא קטן של כסף כדי לרפד עד כמה שאפשר לרפד – ואני יודע שאי אפשר לרפד – את מענקי הפרישה ואת מענקי ההסתגלות ואני אומר לך שאני לקחתי את זה על עצמי.

מוטי מרוז: הם ישבו אצלנו במשרד והראיתי להם על הלוח איך אני רואה את העסק ואנחנו מנסים לעשות כמיטב יכולתנו.

מיכאל מלכיאור: זה לגבי אלה שיוצאים מהמערכת.

מוטי מרוז: כן.

מוטי מרוז: במסגרת תוכנית ההבראה יצא מי שיצא ואנחנו רוצים לעזור עד כמה שאנחנו יכולים לעזור.

מוטי מרוז: זאת תמונת המצב.

מוטי מרוז: תבינו, רשת שהגיע לגירעון מצטבר של 120 מיליון שקלים, אז אפשר לומר חי וקיים עד מחרתיים אבל אין מה לעשות.

אברהם רביץ: מה עם שיטת התקצוב?

אברהם רביץ: מה זה הדבר הזה?

מוטי מרוז: שיטת התקצוב בנויה כך שגן ילדים בנוי על קריטריון שכולם יודעים אותו.

מוטי מרוז: הוא אומר שאנחנו מתקצבים גן, מספר הילדים בגן עומד על 31 ילדים, ברור שכאשר גן שהוא עם מתחת ל-31 ילדים הוא אוטומטית גירעוני וגן שהוא מעל 31 ילדים לכאורה הוא בעודף.

אברהם רביץ: אתם משלמים לפי ראש.

מוטי מרוז: אנחנו משלמים לפי 31 ילדים בכל גן.

מוטי מרוז: לכל 31 תלמידים גננת.

מוטי מרוז: זה קטע אחד.

מיכאל מלכיאור: 31 ילדים זה ממוצע.

מוטי מרוז: כן.

מיכאל מלכיאור: אם יש גן בו יש פחות מ-28 ילדים, גם הוא מקבל מלא.

מוטי מרוז: לא, הוא מקבל 28 חלקי 31.

מוטי מרוז: שולה מור: כך זה גם בשלטון המקומי.

יוסף ביננפלד: אבל בשלטון המקומי יש מענקי איזון.

יוסף ביננפלד: בתקנות כתוב שהמועצה חייבת להשתתף ב-25 אחוזים ואף רשות לא נותנת את זה.

מוטי מרוז: חלק לא קטן בתוכנית ההבראה הוא להגיע למקסימיזציה מלאה עד כמה שאפשר בנושא מספרי התלמידים בכל גן כי גם הם כבר יודעים את זה והם יודעים את זה מזמן, שאם הם ימשיכו להפעיל גן עם 20 ילדים – והיו הרבה גנים כאלה – הגן הזה מכניס אותם לגירעון.

מיכאל מלכיאור: אחת הבעיות כאן – ואני קצת מכיר את זה – זה גם הנושא של הרשויות המקומיות וגם קצת הנושא של הביצה והתרנגולת כי הרבה מאוד מהמקומות אין להם בעיה להכניס יותר ילדים לגנים, אבל בהרבה מקומות אין מבנים, המדינה – בניגוד לסקטור הציבורי שגם כן לא כל כך בונים – לא בונה בכלל ואז הם יושבים עם מבנים שיש שם מקום למקסימום 20 ילדים והם תקועים.

ענת שני: אני מוכרחה להשלים.

ענת שני: ברור לחלוטין שהגננות צריכות לתרום לשכר, אבל זאת שאלה מאוד קשה אם גננות שכבר הפחיתו את הוותק שלהן ל-12 שנה – כלומר, פגעו להן ב-30 אחוזים מהשכר – צריכות להמשיך ולתרום.

יוסף ביננפלד: למה הפחיתו להן את הוותק ל-12 שנה?

ענת שני: כי הן יקרות ואתה רוצה לזרוק את הוותיקות.

יוסף ביננפלד: לא בגלל זה.

יוסף ביננפלד: אמרנו כאן

יוסף ביננפלד: לפני דקה שמשרד החינוך לא נותן יותר מ-12 שנים ולנו יש גננות עם 40 שנות ותק.

ענת שני: אתם מרוויחים על הצעירות שיש להן ותק של שנה.

ענת שני: אני בכלל לא מתכוונת להיכנס לזה כרגע.

ענת שני: ברור שהן צריכות לתרום בשכר אבל השאלה היא איך.

ענת שני: הנקודה המרכזית שלנו כאן שזה לא יכול להיעשות מעל ראשן ובלי משא ומתן אתן.

ענת שני: אני אומרת לכם שאנחנו ניאבק על זה.

ענת שני: אני מבחינתי הייתי שמחה לסיים את זה כאן, הייתי שמחה שהוועדה תציע הסכמה, שיהיה משא ומתן עם ועד הגננות, יש נציגות שכבר נבחרה ואתם יודעים עליה.

ענת שני: אני פניתי כבר הרבה מאוד פעמים לרשת בבקשה לנהל משא ומתן עם הגננות.

ענת שני: אני אפילו ביקשתי מההסתדרות לשלב את הגננות במשא ומתן למרות שההסתדרות היא לא ארגון יציג כי ארגון לא דמוקרטי הוא לא ארגון יציג.

ענת שני: זאת המטרה שלנו.

ענת שני: אם תסכימו לזה ואפשר יהיה להגיע למשא ומתן מסודר, זה מקובל עלינו.

מיכאל מלכיאור: בנקודה הזאת סיכמנו שנקבל – ואני בטוח שנקבל – פסיקה הלכתית מאחד מהגורמים.

מיכאל מלכיאור: אני אקח את זה על עצמי.

ענת שני: בסדר.

ענת שני: כמובן שיצטרכו לעצור את ההסכם.

ענת שני: שלא ייחתם בינתיים הסכם.

מיכאל מלכיאור: נקבל פסיקה הלכתית שמותר להן לבחור ועד.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שיש מספיק פוסקים ודיינים בישראל שייתנו פסיקה כזאת.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול להעלות בכלל טיעון הלכתי אחד, ואני קצת למדתי הלכה, שתתעורר בעיה.

זאב רוזנברגר: אני חבר הנהלה ברשת הגנים.

זאב רוזנברגר: נקראנו לדגל לפני חמש-שש שנים כאשר הרשת הייתה ממש לפני מצב של סגירה.

זאב רוזנברגר: נקראנו שלושה חברים כדי לעזור להנהלה הקיימת על מנת לנסות לשקם.

זאב רוזנברגר: במשך שש שנים בערך אנחנו בדיונים בנושא הזה של תוכנית ההבראה.

זאב רוזנברגר: הרב רביץ צודק בזה שאנחנו מיוזמתנו התחלנו לצמצם את מה שניתן עוד לפני שחתמנו על תוכנית ההבראה וזאת כדי להתקדם עוד לפני שהיא נחתמת.

זאב רוזנברגר: לנו בהנהלה באופן עקרוני קשה וכואב כל המצב הזה שהבנות נקלעו אליו.

זאב רוזנברגר: אנחנו גם אנשי חינוך, גם אני מקבל משכורת – לא מהרשת אלא אני מנהל בית ספר – וכואב לי על הפגיעה הזאת שהגננות עלולות להיפגע.

זאב רוזנברגר: אנחנו מודעים לזה שאם לא נעשה – ולא נעשה בעתיד אלא עד סוף יולי – חתימה על הסכם ההבראה הזה, אני מודיע פה קבל עם ועדה, ואני חושב שגם משרד החינוך יודע, שב-1 בספטמבר אין רשת גנים.

קריאה: היא חדלת פירעון.

זאב רוזנברגר: אם עורכת-הדין שני חושבת שזה אחרת, בבקשה, שתאמר.

ענת שני: לא אמרתי שזה אחרת.

זאב רוזנברגר: את העגלה אי אפשר לעצור.

יוסף ביננפלד: העזרה שלך לגננות תהיה שהן ילכו הביתה ללא פיצויים וכך ילכו כל 1,500 העובדים.

יוסף ביננפלד: זאת תהיה העזרה שלך לכל העובדות.

שלי יחימוביץ': היא מבקשת לנהל את המשא ומתן עם הגננות כמקובל בשוק העבודה בישראל.

יוסף ביננפלד: כבר אמרתי שאין בעיה אבל זה לא יביא כסף.

שלי יחימוביץ': אין קשר בין הדברים.

זאב רוזנברגר: זה לא סוד שמערכת החינוך החרדית יש לה את הסתדרות המורים שנקראת הסתדרות המורים של אגודת ישראל וגדולי ישראל הם שמנחים את פעולותיה.

זאב רוזנברגר: גם המורות של החינוך העצמאי לא בוחרות להסתדרות המורים וגם הגננות לא בוחרות וגם עובדות עיריית בני-ברק לא בוחרות.

אברהם רביץ: גם המורים לא בוחרים.

זאב רוזנברגר: המורים בחרו.

אברהם רביץ: זה מינוי.

זאב רוזנברגר: לא, בחרו, אחרי 1953.

זאב רוזנברגר: לכן אני אומר שבקטע הזה יש נציגות.

יוסף ביננפלד: גם את חברי הכנסת של אגודת ישראל לא הציבור בחר אלא גדולי ישראל.

מיכאל מלכיאור: אתה לא צודק.

מיכאל מלכיאור: הרב רביץ היה ברשימה שמישהו בחר אבל אתה שמת בקלפי את הפתק שכתוב שם אגודת ישראל.

יוסף ביננפלד: שחייבו אותי לשים.

יוסף ביננפלד: לא שהייתה לי זכות בחירה.

יוסף ביננפלד: לא הייתה לי זכות בחירה אלא הייתה לי חובת בחירה להצביע עבור הרב רביץ.

זאב רוזנברגר: מאז נכנסו כל הגננות החדשות, מופרשים להם תנאים סוציאליים שזה אומר פנסיה לא של 1,200 שקלים אלא פנסיה לפי גובה השכר שהן מקבלות.

קריאה: זה לא ביטוח מנהלים שהיה להם פעם.

יוסף ביננפלד: שש שנים לכולם יש פנסיה מלאה על פי החוק.

ענת שני: למה לוותיקות אתם לא מפרישים?

יוסף ביננפלד: את רוצה לקיים עכשיו את כל הדיונים על תוכנית ההבראה?

זאב רוזנברגר: בעבר הייתה קרן פיצויים מרכזית שבקרן הזאת היה כסף מיועד עבור פרישה של גננות.

זאב רוזנברגר: היות והתחלנו את תוכנית ההבראה, צמצמנו גנים, הפרשנו גננות וכולן קיבלו את הפיצויים כפי שמגיע להן.

זאב רוזנברגר: אחת הסיבות לגירעונות ברשת, היות שמלבד זה שאנחנו עמותה ציבורית או בעלות ציבורית, יש לנו גם מסר ייעודי רוחני ולכן פתחנו גנים בעשרות ישובים עם מספר קטן של תלמידים.

יוסף ביננפלד: עם גננות בעלות ותק של 40 שנים.

שמחה בוסי: אני ממושב צלפון, גננת בבאר יעקב, אם לילד חריג.

שמחה בוסי: אין לי בעיה שהרב קרלישטיין ייצג אותי, אבל יש לי בעיה עם זה שהדם שלי הוא לא כמו דם של מורה.

שמחה בוסי: חברות שלי שלמדו כמוני והן באותה דרגה, עם אותן שנות ותק ועם אותן זכויות, להן יש פנסיה.

שמחה בוסי: אני מוכנה לפרוש.

שמחה בוסי: שבעו ממני, נתתי את כוחי, את יופיי, את כל כולי בבאר-יעקב ובאר-יעקב תעיד, אפשר לשאול את ראש המועצה, ואני שמחה וגאה על מה שנתתי.

שמחה בוסי: אני אוהבת את הרשת ולכן לא עזבתי אותה למרות שרצו לקחת אותי עם הגן בבאר-יעקב ולמרות שהרשת רצתה לזרוק אותי בגלל גילי.

שמחה בוסי: כל כולי למען הרשת.

שמחה בוסי: אני מבקשת שכמו שנתתי את כל כוחי, לא לזרוק אותי אלא לראות אותי באותה עין שרואים את המורות.

שמחה בוסי: חברות שלי שהן מורות יוצאות לפנסיה בכבוד, אבל אני לא יכולה לצאת לפנסיה כי אין לי עם מה לצאת.

שמחה בוסי: אני לא יכולה ללכת לעבוד במקום אחר כי בגילי כבר אף אחד לא יקבל אותי.

שמחה בוסי: מי ייתן לי פרנסה?

שמחה בוסי: מי ייתן לי להאכיל את הילדים שלי?

שמחה בוסי: מה אני אומר לבן שלי, שאין לי לתת לו?

שמחה בוסי: מאיפה אני אוציא את הכסף למוניות אתן הוא צריך להגיע למועדון שאף אחד לא מממן אותו ואני צריכה לשלם בכיוון אחד 150 שקלים?

שמחה בוסי: מאיפה אני אתן את זה?

שמחה בוסי: אני יכולה לומר לו לא? למה לא לראות אותי באותה עין?

שמחה בוסי: אם אין כסף לרשת – ואני מכבדת את זה – למה ללכת ולפתוח עוד גנים עם 12 ו-14 ילדים?

שמחה בוסי: איפה הצדק?

שמחה בוסי: למה לזלזל בכל מה שהשקעתי כל חיי?

שמחה בוסי: תראה איפה האמת נמצאת.

שמחה בוסי: אני אוהבת את הרשת יותר ממך.

שמחה בוסי: אני גדלתי בה, אני חייתי בה, חינכתי את ילדיי, הקמנו דור לתפארת.

שמחה בוסי: אתה מגונן כי אתה עורך-דין, אבל אני כל כולי אגודת ישראל, כל הדם שלי.

שמחה בוסי: אני בחרתי באנשים שלנו ולא באתי לכאן להשמיץ אף אחד.

שמחה בוסי: אני אוהבת אותם, אני לא רוצה לעזוב אותם, אני גאה לתת את מה שהתורה נותנת, אבל שיראו אותי כמו שרואים את עצמם ואת המורות.

דליה רוט: להסתדרות המורים יש פניות רבות מאוד של גננות של האגודה, אבל לצערנו הן לא חברות בהסתדרות המורים אלא יש להן הסתדרות משל עצמן, אבל הן פונות והפגיעה יותר עמוקה ממה שנאמר כאן.

דליה רוט: פנו אלי אתמול גננות של בני-ברק שהחליטו בהחלטה שרירותית שעד שנה רביעית של הוותק בכלל אין גמול ניהול.

דליה רוט: לא ביגוד, לא הבראה, לא קרנות, לא שום דבר.

דליה רוט: מי שעד עכשיו לא רעדו לו נימי הנפש, אולי גם עכשיו לא ירעדו, אבל לא יכול להיות שגננות, מחנכות בישראל שנותנות את נשמתן על חינוך ילדי ישראל יצאו בצורה מעליבה, פוגעת, שעתידן לא מוסדר משום בחינה.

דליה רוט: אני מברכת את יושב-ראש הוועדה שסוף סוף הנושא של גננות על כל ההיבטים עולה לדיון.

דליה רוט: החינוך בגיל הרך צריך למצוא את מקומו וטובה שעה אחת קודם.

ענת שני: אתם מוכנים שהן יצטרכו אליכם?

דליה רוט: ברצון.

ענת שני: הן רוצות להצטרף.

מיכאל מלכיאור: מוטי, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

מיכאל מלכיאור: כחלק מההסדר שלכם – ואני לא נכנס למשא ומתן על אף ההודעות שאתם מוציאים במשרד שלכם – הנחת היסוד לעתיד תהיה שהשכר של הגננות ברשת הזאת יהיה יותר נמוך מאשר של כלל הגננות?

מוטי מרוז: לא.

מוטי מרוז: הנחת היסוד לא בנויה על תנאי שכר שיהיו מפה ועד הנצח.

מוטי מרוז: מדובר על תקופת מעבר של מספר שנים.

מוטי מרוז: המהלך הזה יתבצע ומשרד החינוך יזרים תקציבי הבראה מעבר לתקציבים השוטפים.

מוטי מרוז: בתום ארבע-חמש שנים אנחנו מקווים, אנחנו אמורים לקוות, שהרשת תצעד למסלול תקין.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לנסות לסכם את הישיבה ואני מבקש להודות לחברת הכנסת שלי יחימוביץ על כך שהיא דחפה את הנושא, ואני כמובן ברצון נעניתי, ולחברי הכנסת הרב רביץ והרב הלפרט.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאנחנו נמצאים בעיצומו של משא ומתן ואני לא רוצה להתערב בעצם המשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: הבעיה בדברים האלה שאנחנו מקבלים אותם בדיעבד וזה לגבי כל התחומים.

מיכאל מלכיאור: המדינה נכנסת כאן עם הסדרים למיטה חולה הרבה מאוד פעמים.

מיכאל מלכיאור: במקום לעשות את הדברים מראש בצורה נכונה, רואים איך הדברים נעשים בצורה מעוותת.

מיכאל מלכיאור: הרי כל הזמן ידעתם – ואני אומר את זה גם מצד משרד החינוך אבל גם מצד הרשת – שעושים דברים שיוצרים את הגירעון ובסוף זה פוגע באנשים שנמצאים שם והם לא אשמים בדבר הזה אלא עושים מלאכתם מלאכת קודש.

מיכאל מלכיאור: בדיוק לפני כן היה לנו דיון לגבי המתנ"סים במגזר הערבי וגם שם עושים בדיוק אותו הדבר.

מיכאל מלכיאור: סוגרים להם בכל מיני הסדרים את כל התקציבים שלהם, אז נוצר גירעון ואז פתאום כל העובדים שם עובדים ללא זכויות.

מיכאל מלכיאור: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת בחברה מתוקנת ומסודרת.

מיכאל מלכיאור: הרבה מאוד מההסדרים האלה נעשו כדי שיהיו הסכמים קואליציוניים ולכן לא מתקצבים כמו שצריך לתקצב ולא עושים הסדרים מראש שהם הגונים וראויים.

מיכאל מלכיאור: גם אני לוקח חלק מהאשמה כי מדובר גם מערכת הפוליטית בכנסת.

מיכאל מלכיאור: אחרי שזה נאמר אנחנו נמצאים עכשיו במצב מאוד עדין ולכן אני קודם כל מבקש ודורש ממשרד החינוך, גם כאשר אתם נכנסים לתוכנית הבראה – ואני מבין שעשיתם כאן

מיכאל מלכיאור: מאמצים גדולים, ואני לא מזלזל במאמצים , ויכול להיות שתהיה פגיעה ופיטורים גם הם פגיעה – תעמדו על הדברים היסודיים עליהם החברה שלנו נבנית.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות מצב שאנשים יוצאים בלי זכויות יסוד.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות מצב שלגננת אין במה לפרנס אחר כך את הילדים שלה.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות מצב שלקחו לה את הפנסיה שלה.

מיכאל מלכיאור: אם לא הפרישו בעבר את מה שצריך להפריש, חייבים להגיע להסדר וחייבים להגיע לצורה שמגנה על הזכויות הבסיסיות של מי שעבד במשך שנים ברשת, גם אם הפגיעה נעשתה על ידי העמותה או הרשת.

מיכאל מלכיאור: זה חלק מהחובה שלנו כמדינה לדאוג בצורה הגונה לאנשים שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני יכול רק לבקש מכם לתקן את ההסכמים בצורה כזאת שלא תהיה פגיעה בזכויות הבסיסיות בעובדים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעקוב אחרי זה.

מיכאל מלכיאור: בנושא הייצוג.

מיכאל מלכיאור: לא יכולים לקחת מאנשים דבר בלי שהם הסכימו לזה או בלי שמי שמייצג אותם הסכים לזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים להגיע לפתרון מהיר.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מחברי הכנסת, מהרב רביץ ומהרב הלפרט, להיות שותפים אתי ושנמצא עכשיו את האפשרות שמקובלת – זה לא עניין הלכתי אלא עניין של רצון, ונאמר פה שאין שום בעיה ברשת - שיהיה רב שייתן להם את ההיתר לייצוג.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמצא את הסמכות ההלכתית שתיתן את האור הירוק לכך.

אברהם רביץ: יש סמכות מחייבת.

אברהם רביץ: לא צריך להמציא את הגלגל.

מיכאל מלכיאור: גם אני חושב כך, אבל כנראה שמישהו ברשת חושב שאין סמכות.

יוסף ביננפלד: חס וחלילה.

אברהם רביץ: אתה צודק.

אברהם רביץ: באמת אין כאן שאלה הלכתית.

אברהם רביץ: יש כאן בעיה שגדולי התורה שהם הסמכות רואים בכל מערך החינוך החרדי גוף אחד ומשום כך הם רוצים שההחלטות יהיו מקובלות על כולם.

אברהם רביץ: כאן צריך להיות גם חכם ואני באמת פונה אל הוועד לדבר שם עם מי שצריך שלו מותר לשבת עם הוועד.

אברהם רביץ: חייבו אותו, אתם הנהלת הרשת.

אברהם רביץ: אל תאמר לי שאין לך התנגדות כי זה לא מספיק, אלא תאמר לו שיש דרישה – ולא כדאי להתחיל עם הכנסת כי כפי שאתה יודע יש פה אנשים רעים – ושיכירו בוועד.

אברהם רביץ: מוכרח להיות תיאום.

שמואל הלפרט: אני רוצה להודות למוטי מרוז על העזרה שהוא משתדל להגיש לרשת הגנים במצב הקשה.

שמואל הלפרט: שמעתי טוב מה שהוא אמר, שבעיקר העזרה הוא משתדל לרפד את הגננות שנאלצות לפרוש.

שמואל הלפרט: אני מבקש ממנו שגם בעתיד ייתן עדיפות ראשונה לגננות שפורשות ושיקבלו את המקסימום שהן צריכות לקבל.

מיכאל מלכיאור: אמרתי את זה בסיכום.

מיכאל מלכיאור: זה לא לפנים משורת הדין.

מיכאל מלכיאור: לא עושים כאן חסד עם אף אחד.

שמואל הלפרט: צריך להבטיח את התנאים ולהעמיד את נושא הפנסיה בראש סדר העדיפויות.

שמואל הלפרט: לי הנושא הזה חשוב מאוד וכך גם לגננות.

מיכאל מלכיאור: ודאי.

מיכאל מלכיאור: אם כן, קודם כל שההסדר יהיה כזה שלא יפגע בזכויות הבסיסיות של העובדים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נגיע לכך שתהיה פה נציגות הגננות שנפגעות בצורה אכזרית ולא מקובלת על ידי התנאים לפיהם הן חיו במשך שנים אבל הן נפגעות עכשיו עוד יותר.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול לראות שמעבר לזה כרגע אנחנו יכולים לקבל משהו נוסף.

מיכאל מלכיאור: מה אתה מציע לגבי הרשויות המקומיות?

אברהם רביץ: מה שנקרא חוק נהרי אמור לתקן את זה, אבל לך תדע מתי זה יצא.

מיכאל מלכיאור: זה יצא עכשיו.

אברהם רביץ: זה כולל גם את הגנים.

יוסף ביננפלד: מנסים להתחמק מזה.

מוטי מרוז: חוק נהרי מדבר על שתי הרשתות ורשת הגנים איננה חלק מהן.

שלי יחימוביץ': אין לי הרבה להוסיף על דבריך אדוני היושב-ראש אלא רק בקשה שנמשיך לעקוב אחרי העניין הזה.

שלי יחימוביץ': בקשה נוספת.

שלי יחימוביץ': כשהתחילו לדבר על הייצוג לתומי חשבתי שיש פסק הלכה נגד הייצוג, אבל האיר את עיניי חבר הכנסת הרב רביץ שאין דבר כזה אלא מדובר על החלטה מבנית פנימית שלכם.

אברהם רביץ: לא, זה צריך לעבור את הרבנים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת ממשרד החינוך בשבתכם על תוכנית ההבראה עם העומדים בראש הרשת, שאתם כמי שאמונים על קיום מדינת ישראל, תוודאו שבמהלך המשא ומתן אכן יש ייצוג לנציגות הנבחרת של הגננות ולעורכות-הדין שלהן.

מוטי מרוז: אני לא יודע איך עושים את זה.

מיכאל מלכיאור: זה חשוב.

מיכאל מלכיאור: אתם נמצאים במשא ומתן ואתם מחויבים בחוק הנוהג במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: מה שיכולים לעשות נציגי הרשת, זה דבר אחד, אבל מה שאתם יכולים לעשות, זה משהו אחר.

שלי יחימוביץ': אתם לא יכולים לעצום עיניים כאשר אתם רואים שהחוק לא מתקיים.

איילת כהן מלקמן: אנחנו אמרנו, ולדעתי זה גם מופיע באחד הסיכומים, שארגון יציג הוא או רק מי שרשום במשרד התעשייה או מי שיש החלטה שיפוטית, לא שאני מחליטה מי הוא הארגון היציג.

שלי יחימוביץ': אני לא מקבלת את זה.

שלי יחימוביץ': הטענה שלי היא לא פורמליסטית.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת שבשבת

שלי יחימוביץ': כם לקיים משא ומתן תוודאו שזכויות העובדות נשמרות, לרבות הזכות לייצוג.

איילת כהן מלקמן: זה בוודאי.

איילת כהן מלקמן: בעניין הזה דרשנו ואמרנו לרשת שמכיוון שזה איננו ארגון יציג, אתם נדרשים ליידע כל עובדת ועובדת ולא תהיה פגיעה בלי הסכמה של כל אחת.

שלי יחימוביץ': לא מקובל עלי ליידע.

שלי יחימוביץ': ליידע זה לא מספיק.

איילת כהן מלקמן: לא רק ליידע אלא שהיא תבין מה קורה.

ענת שני: עובדה שאנחנו לא יודעים מה קורה.

מיכאל מלכיאור: מיידעים אותן שקיצצו להן כך וכך במשכורת שלהן, כך וכך בוותק שלכם, ואז מה הן יכולות לעשות?

איילת כהן מלקמן: לנו אמרו שאין מי שמייצג ולכן אנחנו אמרנו שאם הוא איננו, אנחנו דורשים הסכמה של כל אחת ואחת בדיוק מהסיבה הזאת.

אברהם רביץ: בפרשנות שלכם אתם טוענים שחוק נהרי אינו כולל את הגנים.

אברהם רביץ: אם כן, הוא לא יכול לייצג אותם וזה גוף נפרד.

איילת כהן מלקמן: אלינו הביאו אותו כמי שמייצג.

אברהם רביץ: אתם טוענים שהוא לא מייצג.

איילת כהן מלקמן: לכן ביקשנו שיגיעו אל כל גננת וגננת שמבחינתנו צריך את הסכמתנו.

איילת כהן מלקמן: זה מכיוון שאנחנו לא רוצים לפגוע בעובדים.

ענת שני: תזמנו את הנציגות למשא ומתן.

ענת שני: יש נציגות וצריך לזמן אותה.

יוסף ביננפלד: הסכם הבראה לא עושים עם ההסתדרות אלא הסכם קיבוצי עושים עם ההסתדרות.

ענת שני: הסכם הבראה עושים עם העובדים.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממשרד החינוך לעדכן אותנו גם במשך השבועות הללו.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שההסכם עומד בפני סגירה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת בעוד שבועיים היכן זה עומד.

מוטי מרוז: מועבר כאן מסר לא בריא ואני אסביר למה.

מוטי מרוז: נושא תוכנית ההבראה הוא מאוד מאוד דחוף.

מוטי מרוז: כלומר, להערכתי – וזאת הערכתי – אם אנחנו לא מסיימים את הסיכום על תוכנית ההבראה עד סוף חודש יולי, עד סוף החודש הזה, אני לא יודע מה יקרה אחר כך.

מוטי מרוז: לכן אני אומר שאפשר לעשות את כל מה שרוצים אבל חייבים להבין שתוכנית ההבראה הזאת, כדי שהיא תצא לדרך וכדי שיתחילו להיות מוזרמים מיליוני השקלים לרשת, אנחנו חייבים לסגור אותה בסוף יולי.

מוטי מרוז: איך עושים את זה עם כל הדרישות ששמעתי כאן, אני לא יודע.

ענת שני: נציגות העובדות צריכות לבוא ולחתום.

ענת שני: אתה תגרור אותנו לבתי משפט ותאריך את המועד במקום לדבר עם הגננות שזה הדבר הכי יעיל.

מוטי מרוז: אני לא המעסיק שלהן.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שדי בקלות אפשר לצרף ואפשר גם לשנות דברים.

מוטי מרוז: אני לא מתנגד שהן ישתתפו בדיונים.

מיכאל מלכיאור: גם שיהיו בדיונים וגם שתעשו הסכמים כאלה שלא תהיה פגיעה, ודאי לא פגיעה רצינית, בזכויות העובדות.

מיכאל מלכיאור: זה הדבר הכי חשוב.

מיכאל מלכיאור: לגבי הנציגות ואיך להתקדם בנושא הזה, אנחנו נמשיך לטפל.

מיכאל מלכיאור: אני מבין את הדחיפות של סגירת ההסכם.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, אנחנו סיימנו את הישיבה.