ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 244, 2007-07-09 12:00

מיכאל מלכיאור: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: רבותיי, אני קודם כל מתנצל בפני כל המכובדים שחיכו בחוץ אבל חיכיתם למטרה טובה.

מיכאל מלכיאור: עשינו היום היסטוריה במדינת ישראל, ואולי את הדבר החשוב ביותר שקרה לחינוך הרבה מאוד שנים ואני שמח שהשלמנו את המלאכה, לפחות מבחינת הוועדה, אנחנו עוד צריכים להביא את זה במליאה ואני באמת מתנצל גם בפני המנכ"ל וגם בפני האורחים המכובדים וראשי ערים ואחרים שהגיעו לנושא החשוב הזה.

מיכאל מלכיאור: ההיסטוריה היא, שקיבלנו החלטה לקריאה שנייה ושלישית על 12 שנות לימוד חובה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שכל הילדים שהיום מפליטים אותם מהמערכת הם יהיה לנו חובה, בכלל המערכות של מדינת ישראל, תהיה לנו חובה להכניס אותם חזרה לתוך המערכת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו אמנם היינו מאוד גמישים בניגוד לדעת יושב ראש הוועדה בהכלת החוק, עשינו פריסה ושנה ראשונה לפי שיקול דעת השר או השרה והיינו מאוד גמישים אבל אני חושב שראוי גם להיות גמישים וגם לעשות את זה, זה דבר שכל מדינה מתוקנת עושה.

מיכאל מלכיאור: ברוסיה הנהיגו את זה, באנגליה הנהיגו את זה וכשראש ממשלת אנגליה עשה סיכום של עשר שנות ראשות ממשלה, הוא אמר שהדבר הכי חשוב שהוא עשה זה שהוא הנהיג 12 שנות לימוד חובה.

מיכאל מלכיאור: היום אי אפשר לקבל במדינת ישראל עבודה בשום מקום בלי זה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר ראוי ונכון ואני שמחר שזה נעשה בהסכמה רחבה ואני מברך גם את משרד החינוך שיש לו את הזכות ליישם ולבצע את החוק החשוב הזה.

קריאה: להגיש הצעת חוק, לקצר את הכיתות ל- 30 תלמידים לפחות תוך שנה.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אם היא תביא הצעה כזאת היא תקבל תמיכה מקיר לקיר בוועדה הזאת.

מיכאל מלכיאור: כפי שהיא תקבל מכל חוק למען החינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעבוד על זה.

מיכאל מלכיאור: אני תמיד אומר יש מספיק נציגים, משרד האוצר בניגוד למדינות אחרות עושה את העבודה שלהם.

מיכאל מלכיאור: עושה עבודה טובה וטוב שעושים את העבודה הזאת אבל לא כולם צריכים להיות נציגי משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: אחרת לא נעשה איזונים נכונים וזהו.

מיכאל מלכיאור: אמנם גם זה נושא שקשור קצת למשרד האוצר ולמשרד החינוך, וסיכמתי עם המנכ"ל שיציג בפנינו את המורכבות והיכן הדברים עומדים.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה בלבול במערכת, הרבה אנשים לא יודעים אם הם מפוטרים או לא מפוטרים על אף ההודעות המרגיעות שהגיעו מהמנכ"ל ואני חושב שהגיע הזמן לשים את הדברים כמו שהם, גם להסביר מה הבעיה גם המשפטית והעניין של כל הפריסה של הטיפול הנקודתי ושינוי סדר עדיפות לאומיים ואיך אתם מתכוונים לעשות עם זה ולענות גם לשאלה והתהיות של רשתות החינוך וכל האחרים שמאוד רוצים הבהרה ולא חושבים שקיבלו את זה עד עכשיו.

שמואל אבואב: אחרי עשיתם היסטוריה, צריך לעשות את העתיד עכשיו.

שמואל אבואב: הנושא של עדיפות לאומית זה אחד הנושאים שכרגע מעסיקים את המשרד מאוד.

שמואל אבואב: בפברואר 2006 החליטה בית המשפט העליון לבטל את המפה הלאומית שהייתה קיימת במשך שנים רבות במשרד ובמשרדים אחרים ועל פי המפה הזאת המשרד נתן עדיפויות בחמישה מישורים לרשויות מקומיות ולמוסדות חינוך.

שמואל אבואב: המישור הראשון זה המישור של מוחזקות, זה תקציב תוספתי לבתי ספר שהם במפת העדיפות.

שמואל אבואב: הנושא השני זה גני ילדים פטור מתשלום גילאי 3 להורים.

שמואל אבואב: המישור השלישי זה הסעות.

שמואל אבואב: המישור הרביעי זה המישור של תמריצי מורים.

שמואל אבואב: המישור החמישי זה מסגרת של השעות.

שמואל אבואב: בית המשפט אמר באופן כללי: אחד, המפה הלאומית הייתה צריכה לעבור בחקיקה ראשית בכנסת ובהעדר התהליך הזה המפה הקיימת מבוטלת.

שמואל אבואב: הוא מורה למשרד לעבוד על פי מפה שוויונית עד וכאשר תהיה מפה אחרת והוא גם אמר שבכדי ליצור שוויוניות או להכניס את כל האחרים כדי ליצור סרגל שוויוני אפשר להביא כסף תוספתי ולא בהכרח צריך לקחת לקיימים.

שמואל אבואב: עד כאן הרקע הכללי.

שמואל אבואב: מה המשמעות של הדבר?

שמואל אבואב: בכדי להשאיר את העדיפות הלאומית כפי שהיא במוחזקות, בהסעות, בגני הילדים, בתמריצים ובשעות ולהכניס את כל המוסדות האחרים עד לאותם ישובים שקיבלו העדפה באותם מישורים כי הסרגל עכשיו הוא סרגל שוויוני, הוא לא סרגל של העדפה.

שמואל אבואב: בעבר קבעו שגבעת זאב או קרית שמונה מועדפים ובעצם ההעדפה הזו ניתן היה לדלג על כל האחרים ולהעדיף אותם ולתת להם תמריצים בחמשת הפרמטרים שקבענו.

שמואל אבואב: כאשר המפה הזו נמחקה וכרגע אין מפת עדיפות לאומית למדינה צריך לעבור על פי מפה של שוויוניות לפי סרגל בצורה שיטתית.

שמואל אבואב: בכדי להכניס את כולם לגני ילדים כי יש חלק מהישובים שהם באשכול 7, צריך סדר גודל של 700 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: דבר שני, בכדי להכניס את כל בתי הספר האחרים למוחזקות שאלו שנמצאים באשכולות הגבוהים צריך סדר גודל של עוד חצי מיליארד שקלים ובהסעות וכולי וכולי צריך למעלה ממיליארד ו- 300 מיליון שקלים בכדי ליישר קו.

שמואל אבואב: זאת תמונת המצב.

שמואל אבואב: עכשיו, יש שתי חלופות.

שמואל אבואב: חלופה אחת שהמדינה תיצור מפת עדיפות לאומית ועל פיה משרדים יעדיפו ישובים מסוימים על פי אחרים ולא הסרגל של שוויוניות הוא יהיה הסרגל המחייב.

שמואל אבואב: למה?

שמואל אבואב: כי כדי ליצור סרגל מחייב צריך מיליארד ו- 300 מיליון שקל.

שמואל אבואב: חלופה שנייה, זה שעוברים לסרגל שוויוני ואז בהעדר כסף לכולם, מיליארד ו- 300 מיליון, צריך להוציא חלק מהאוכלוסייה ולהכניס אחרים.

שמואל אבואב: לכן המתווה שלנו הוא כדלקמן ועם זה באנו לבית המשפט ואנחנו צריכים לחזור לבית המשפט בחודש דצמבר.

שמואל אבואב: באנו לבית המשפט העליון ואמרנו זאת גזירה מאוד משמעותית ויכולה להביא לנזק אדיר בתוך המערכת אם נצרך לבצע את זה ביבחת חרב אחת ולכן ביקשנו עד וכאשר תהיה מפה לאומית, כי בהעדר מפה לאומית, אני חוזר פעם שלישית, צריך סדר גודל כספי שהוא בוודאי לא נמצא במשרד.

אורי אריאל: מתי תהיה מפה לאומית?

שמואל אבואב: אני לא יכול להתחייב על מפה כי לא אני המופקד על זה אבל אני אומר, א' צריך לסדר את המפה.

שמואל אבואב: ב', עד שתהיה מפה היינו צריכים ליצור איזון, הצלה, הפחתה, צמצום הנזק שיכול להיגרם לרשויות בשנת הלימודים תשס"ח.

שמואל אבואב: מה עשינו?

שמואל אבואב: עם זה באנו לבית משפט וקיבלנו אישור עד הדיון הבא בחודש דצמבר.

שמואל אבואב: במוחזקות ההפחתה המקסימאלית במעבר מתשס"ח, הוספנו 55 מיליון נוספים בהדרגתיות בכדי להכניס 98 בתי ספר חדשים בכדי ליצור את הסרגל השוויוני.

שמואל אבואב: והיינו צריכים להפחית להקטין ל- 45 בתי ספר את התקציב הקיים והפחתנו להיקף של ממוצע של 3 שעות שבועיות.

שמואל אבואב: סדר גודל ממוצע, אגב 3 שעות שבועיות מתוך בית ממוצע שיש בו 700, 800 ו- 1,000 שעות זה סדר גודל של 15, 20 אלף שקלים.

שמואל אבואב: זה הממוצע.

שמואל אבואב: המקסימום זה 10 שעות, המינימום זה שעה אחת.

שמואל אבואב: זה הממוצע.

שמואל אבואב: שוב, הוספנו מתוך ה- 55 מיליון 11.6 מיליון בשנה הזו בכדי להכניס 98 חדשים.

שמואל אבואב: והפחתנו בממוצע 3 שעות בבית ספר.

שמואל אבואב: סך הכל הכסף שהפחתנו הוא 600 אלף שקלים במעבר מתשס"ז לתשס"ח בפרק של מוחזקות.

שמואל אבואב: זה פרק א' של המוחזקות, נכנסים חדשים, מיתון מוחלט כמעט להפחתה בכדי לצמצם את הנזק האפשרי.

שמואל אבואב: זה מגיע לסכום קטן לעומת, אני מבין את דעת השלטון המקומי, באים ואומרים רבותיי, תיכף נדבר על השלטון המקומי.

שמואל אבואב: פרק ב' הוא הפרק של גני הילדים.

שמואל אבואב: בגני הילדים בכדי לאפשר לכל הגנים האחרים שלא נמצאים כרגע להיכנס פנימה כי צריך לעבור לסרגל שוויוני ולא למפת עדיפות, צריך סדר גודל של 700 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: אין את סכום הכסף הזה ולכן, אני פותח סוגריים ואני אומר, ברשימת הבקשות שביקשנו למתן את הגזירה הזאת הצלחנו לקבל מבית המשפט גרייס לשנתיים על חיפה, צפון ועוטף עזה.

שמואל אבואב: הצלחנו לקבל את הגרייס של ההפחתה.

שמואל אבואב: לגבי גני הילדים תמונת המצב היא כדלקמן: אותם גנים שצריכים לצאת זה סדר גודל של בערך 150 גנים.

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי, צריכים לצאת לאן?

שמואל אבואב: הם צריכים לצאת ממפת העדיפות, ולכן ביקשנו ליצור את זה בהדרגתיות וההורים יצטרכו לשלם בשנה הבאה בתשס"ח 14% מתשלומי הורים לגני שלוש.

שמואל אבואב: בחלק מהרשויות הרשויות משלמות את זה וחלק ההורים.

שמואל אבואב: זה 14% פחות מה- 90%.

שמואל אבואב: עוד פעם, זו הפחתה, 14%.

מיכאל מלכיאור: כמה כסף זה הסיפור הזה?

שמואל אבואב: ההורים צריכים לשלם סדר גודל של 120 שקל לחודש, על 14% האלו.

שמואל אבואב: אני מדבר עכשיו, אני רוצה להדגיש, רבותיי, אני רוצה עוד פעם להדגיש, בהעדר, את כל מה שעשינו זה זמני, בהעדר מפה.

שמואל אבואב: אם יש מפה זה פותר את הבעיה, אם אין מפה זה מוליך את זה משנה לשנה בסדר גודל מינימום של מה שאמרתי פה.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה לשמוע פה.

מיכאל מלכיאור: מה אתם מתכוונים לעשות?

מיכאל מלכיאור: הרי חלק מהבעיה פה שנוצר, אני אומר את זה לפני שאני נותן לרשויות המקומיות, אני רוצה לשאול, הרי הדבר הזה היה ידוע כל כך הרבה זמן והיה קשה לי להבין למה קודם כל למה השארתם את המערכת בערפל כזה במשך השנה.

מיכאל מלכיאור: אני שמעתי על זה כשנכנסתי לתפקיד והדבר הראשון ששמעתי זה, שצריכים להגיע לפתרון.

מיכאל מלכיאור: אחר כך זרקתם את המערכת בצורה זאת עם המכתבי פיטורין, זה א'.

מיכאל מלכיאור: ב' לא תכננתם במשך השנה מה אתם מתכוונים לעשות.

מיכאל מלכיאור: בסדר, קיבלתם דחייה אבל מה אתם רוצים לעשות?

מיכאל מלכיאור: אתם רוצים לעשות מפה חדשה, אז למה אתם לא הכנתם את המפה החדשה.

מיכאל מלכיאור: או שאתם רוצים להוסיף את התקציב הזה ולעשות את זה שוויוני, סרג, איך שתקרא לזה אבל אנחנו רוצים לדעת לאן אתם רוצים ללכת כי אז אנשים יודעים במה להאבק, על מה להיערך, על מה זה, כדי לדעת לאן הולכים פה.

מיכאל מלכיאור: זו לא סוגיה חדשה.

שמואל אבואב: אני רוצה להסביר לאמירה, שזה נשאר לדקה ה- 90.

שמואל אבואב: לקחנו את כל השעות בבתי הספר היסודיים, 5 מיליארד שקל, מיליון 100 אלף שעות ושינינו את כל חלוקת השעות.

שמואל אבואב: בפעם הקודמת שעשו את זה זה היה דו"ח שושני וזה לקח 3 שנים.

שמואל אבואב: עשינו את זה בחצי שנה בשני עקרונות ואני לא רוצה לפרט יותר מידי.

שמואל אבואב: עקרון אחד זה הקומה הראשונה של קיום חוק חינוך חובה והעקרון השני זה עקרון של דיפרנציאליות כשעות רווחה דיפרנציאליות לתלמידים מתקשים.

שמואל אבואב: לעשות שינויי של מערך ההסעות של G.I.S זה שלוש שנים פעולה.

שמואל אבואב: זה לקחת 280 אלף ילדים שמוסעים ב- 22 אלף קווים בהיקף של 700 מיליון שקל ולעשות מפה חדשה.

שמואל אבואב: זה לוקח 3 שנים, עשינו מפה חדשה בחצי שנה.

שמואל אבואב: תמריצים.

שמואל אבואב: פנינו ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה לעשות מיפוי של חוסרי מורים.

שמואל אבואב: הם עובדים על זה כבר שנתיים ואנחנו נדרשים לעשות את כל הדברים האלה בלוח זמנים של שנה ועמדנו בזה.

שמואל אבואב: מה עשינו?

שמואל אבואב: עשינו מתווה של המשמעות של בג"ץ על בסיס סרגל שוויוני.

שמואל אבואב: עכשיו, רק המדינה, רק כנסת יכולה ליצור מפת עדיפות.

שמואל אבואב: אנחנו יכולים לעשות מפה חינוכית, אנחנו יכולים לעשות שוויונית, אנחנו לא יכולים לעשות מפה של עדיפות לאומית.

שמואל אבואב: מה פתאום למשרד החינוך יש סמכות להחליט שיש העדפה,

אורי אריאל: אין לכם סמכות וגם לא לנו, הסמכות הוענקה בחוק לממשלה.

מיכאל מלכיאור: לממשלה כן, ברור, הוא לא אומר על משרד החינוך.

שמואל אבואב: בכל אופן, זה המצב.

שמואל אבואב: אנחנו עשינו ככה, ואיך פתרנו את הבעיה?

שמואל אבואב: מזערנו למינימום האפשרי ובשום פנים ואופן זה לא קשור לא כרוך בפיטורי מורים.

שמואל אבואב: אני חוזר ואומר, אין שום סיבה לפטר מורה אחד.

שמואל אבואב: שתיים, עשינו הדרגתיות מתבקשת.

שמואל אבואב: אנחנו חושבים שמוכרחים ליצור מפת עדיפות שאומרת שמעדיפים את הישובים האלה ואלה על פני אלו ואלו וזה יחייב את המשרד לתת להם תמריצים כפי שהיה בעבר על בסיס העדפה ואנחנו נטפל מבחינת המשרד במדיניות של סרגל שוויוני במקומות שצריך לעשות.

שמואל אבואב: זה הפתרון.

שמואל אבואב: השלטון המקומי בא ואומר רבותיי אנחנו, תעשו מה שאתם רוצים לא על חשבוננו ולא על גבנו.

שמואל אבואב: אל תקחו מאחד ותעבירו לשני.

שמואל אבואב: הלוואי שיכולנו לפתור את הבעיה כי אז נצטרך מיליארד ו- 300 מיליון ואין לנו את זה.

שמואל אבואב: ולכן זה מה שעשינו, זה המתווה, אני מקווה מאוד וגם מאמין לא רק מקווה, שתהייה מפה חדשה והמפה תחזיר חזרה קביעה איזה חבלי ארץ מועדפים ואז ניתן יהיה להחליט שהישובים האלו והאלו צריכים לקבל גני ילדים והסעות ותמריצי מורים ומוחזקות לא לפי סרגל שוויוני כי סרגל שוויוני יוצר משהו בלתי ניתן ליישום.

מיכאל מלכיאור: סרגל שוויוני הוא גם לא שוויוני.

מיכאל מלכיאור: שכולם אותו דבר זה אומר שאתה לא מקבל, זה כמו קיצוצי רוחב כאלו שאתה לא דן מה בסדרי העדיפות הלאומית.

23597: צהריים טובים לכולם.

23597: מלכתחילה אדוני, להערכתנו משרד החינוך טעה בכך שאת הקיצוץ ואת הרצון הטוב להוכיח לבג"ץ, הם עשו על חשבון עיירות הפיתוח, על חשבון יהודה ושמרון ועיירות בגליל בצפון.

23597: מלכתחילה הייתה צריכה שרת החינוך והמנכ"ל שלה לא לפגוע, לא לדבר בכלל על קיצוצים, להשאיר את המצב כמו שהוא ולחשוב איך מיישרים קו עם שאר הישובים ולחלק את זה לחמש שנים.

23597: במקום לדבר על קיצוצים ולחלק אותם לחמש שנים, לדבר על איך מוצאים עוד כסף תוספתי עוד תקציב תוספתי בלי לפגוע במה שקיים.

23597: את זה הם היו צריכים להביא לבג"ץ ולצערי הרב, אני חושב שהם עשו את זה בתום לב, לא הייתה להם כוונת זדון, אבל לצערי הרב קל יותר היום להביא תוכנית לבג"ץ ולהגיד אתם יודעים מה?

23597: יש לנו כסף שמקבלים בעיירות הפיתוח ובנגב ובגליל וביהודה ושומרון, בואו ניקח את הכסף הזה ואנחנו נראה לכם איך תוך שלוש שנים אנחנו מקצצים אותו.

23597: החוכמה היא להשאיר את המצב הזה ולהראות לבג"ץ איך תוך שלוש שנים משיגים תקציבי תוספתי כדי לפתור את הבעיה.

23597: אנחנו הודענו למנכ"ל אתמול ואנחנו מודיעים כאן, שבראשון לספטמבר לא תיפתח שנת הלימודים.

23597: אין שום סיבה בעולם והבג"ץ לא אמר את זה בשום מקום שצריך להוריד מעיירות הפיתוח ולהוריד מיהודה ושומרון ולהוריד מהצפון ולתת בכדי לתקן עוול.

23597: יוצרים עוול על ידי תיקון עוול אחר.

23597: את זה אנחנו לא ניתן שיעשו.

23597: לנו יש את הדרכים.

23597: אנחנו אומרים כאן למנכ"ל, אדוני תנסה למצוא, אתה ושרת החינוך, כסף תוספתי.

23597: תראו לבג"ץ איך אפשר לחלק תוך חמש שנים ליישר את כולם בין אם תהיה מפה, אתה יודע מה?

23597: ובין אם לא תהיה מפה.

23597: אתה מדבר על מיליארד וחצי, מיליארד 300, בשלוש שנים הסיפור לא, השד לא נורא כל כך.

23597: בשלוש שנים מתקציב של 27 מיליארד שקל משרד החינוך יכול להוכיח קבל עם ועדה שהוא יכול ליישר קוו עם כל הישובים.

23597: אנחנו לא מוכנים שיפגעו לא בדימונה, לא במודיעין ולא בשום יישוב ביהודה ושומרון ולא בצפון.

מיכאל מלכיאור: אבל יש עכשיו פגיעה בכם?

23597: בוודאי שיש פגיעה.

שמואל אבואב: בדימונה יש תוספת.

23597: דבר אחד אני לא רוצה אדוני, אנחנו כאן כנציגי כל הערים, ואני לא רוצה לפרט את זה, גם אם אני אמצא לדימונה עוד איזה תורם שייתן לי 2 מיליון דולר, זה לא לעניין בכלל.

23597: העניין הוא איך הממשלה צריכה להתנהל מול הערים שלנו.

23597: ואנחנו לא מוכנים.

23597: אלא אם כן מישהו מחליט שמדינת ישראל זה ירושלים ותל-אביב.

23597: בבקשה בני.

בני כשריאל: אדוני היושב ראש, אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות למנכ"ל משרד החינוך באמת על רצונו הכן לסייע ולעזור.

בני כשריאל: אבל יש הבדל בין רצון למציאות.

בני כשריאל: בין 2001 ל- 2006 הקיצוץ בחינוך, לפי הנתונים שאני קיבלתי ממרכז השלטון המקומי, עשו לנו עבודה יפה, עבודה מקצועית, סבל משרד החינוך מקיצוצי תקציב בהיקף של 2.85 מיליארד שקלים.

בני כשריאל: בין 2001 ל- 2006.

בני כשריאל: אנחנו הנפגעים משום ש 1.1 מיליארד שקלים מתן לרשויות המקומיות.

מיכאל מלכיאור: הם לא עשו את החשבון נכון.

בני ישראל: הרשויות המקומיות, לפי הנתונים שלי יש, לא כתבתי אותם אלא קיבלתי אותם, הקיצוצים שהושפעו עלינו זה בערך 1.1 מיליארד שקלים.

בני ישראל: תתקן אותי אם זה 2 עוד יותר טוב.

בני ישראל: מה אני רוצה לומר?

בני ישראל: כן יקצצו במורים וכן יקצצו בגננות.

בני ישראל: מה שקורה שהמנכ"ל נותן אישור לבג"ץ ומתחיל בתהליך.

בני ישראל: אמנם בשנה הראשונה זה קיצוץ נמוך של 3% ו- 14% בגני הטרום חובה מלבד ה- 10% שההורים משלמים היום, כבר מגיעים ל- 28%.

בני ישראל: אבל לכיתת טרום חובה בגיל 3 בעוד 3 שנים ו- 3 שנים אצלנו זה לא כמו בממשלה, תסלחו לי על זה, חמש שנים אנחנו מנהלים ולכן אנחנו עושים תוכניות חומש ולא תוכניות לשנה ועוד שנה ועוד שנה.

בני ישראל: תוך 3 שנים יפוטרו גננות כי ההורים לא יוכלו לשלוח את הילדים שלהם לגני טרום חובה וגם זה יפגע בשוק העבודה משום שהאמהות יישארו בבית לטפל בילדים.

בני ישראל: משום שאין ילד אחד בגיל 3.

בני ישראל: כשיש ילד בגיל 3, קרוב לוודאי בפרט בפריפריה, יש גם ילד בגיל שנה.

בני ישראל: אז לשלוח ילד בגיל שנה למעון ולשלם עליו ולשלוח לגן בטרום חובה ולשלם עליו לא יהיה משתלם לאותה אמא לשלוח את שני הילדים.

בני ישראל: היא תשאר בבית עם שני הילדים ואז הילד סובל מתת-חינוך ושוק העבודה, האמא, נשארת בבית.

מיכאל מלכיאור: זה דבר שאסור שיקרה.

בני ישראל: דבר שני, זה הנושא הזה של מוחזקות.

בני ישראל: נושא המוחזקות זה עכשיו 3% ולאחר מכן אנחנו מגיעים ל- 100% תוך 3 שנים כלומר מתחילת השנה ואנחנו לא נוכל, עקב הקיצוצים שכבר נעשו, לקצץ שוב פעם במערכות האלו בפריפריה כי אז מנהלים ומורים טובים לא יגיעו למקומות האלו ואתה יודע את זה והיה לך בדיוק את הדוגמא במעלה אדומים על מנהלת שעזבה את מעלה אדומים ועברה לבוייר משום ששם היא מקבלת משכורת יותר טובה וזה 5 דקות מהבית.

בני ישראל: עכשיו, קל וחומר בשאר הישובים בפריפריה שהם יותר מרוחקים ממעלה אדומים אם זה הנגב והגליל, ואם זה הישובים האחרים ביהודה ושומרון.

בני ישראל: דבר שלישי אדוני היושב ראש, הפגיעה ביהודה ושומרון הייתה כל כך קשה בתקופת האינתיפאדה ואחרי זה בתקופת הגירוש.

בני ישראל: אי אפשר להמשיך ולייבש את הישובים האלו.

בני ישראל: המצב של הישובים בגליל הוא לא הכי טוב, לא כולם אצים רצים לישובים בגליל.

בני ישראל: לא כולם אצים רצים לנגב ובטח ולא כולם אצים רצים לישובים ביהודה ושומרון שהמדיניות הממשלתית היא לא פרו הישובים ביהודה ושומרון.

בני ישראל: מה אנחנו בסך הכל ביקשנו?

בני ישראל: הרי מפת העדיפות הלאומית היא לא נקבעת על ידי מנכ"ל משרד החינוך, עם כל הרצון הטוב שלו.

בני ישראל: מפת העדיפות הלאומית נקבעת על ידי משרד האוצר וכשמשרד האוצר.

בני ישראל: וזה יכול לקחת הרבה שנים ולא תוך שלושה חודשים ארבעה חודשים.

בני ישראל: הם בכלל עוד לא התחילו להתייחס למפת העדיפות הלאומית אי שם, בממשלה או במשרד האוצר.

בני ישראל: מה אנחנו ביקשנו?

בני ישראל: אנחנו ביקשנו תעצור את התהליך הזה של הקיצוצים, תשב איתנו על מפת העדיפות הלאומית ביחד עם משרד האוצר.

בני ישראל: ברגע שתקבע מפת העדיפות הלאומית אי אז נגיע לנושא של ה- 3% ועוד 12% ול- 100% אבל אתה לא יכול כבר עכשיו להתחיל בתהליך משום שברגע שנגעת, כמו שמאיר אמר אתמול, נסעת.

בני ישראל: ברגע שהוא בא לבג"ץ ואומר זו התוכנית שלי במשך שלוש שנים אני מקצץ 3% בשנה הראשונה עד 100% בשנה השלישית משרד האוצר יכול לשבת עוד עשר שנים ולקבוע מפת עדיפות לאומית.

בני ישראל: אנחנו יודעים בדיוק איך מתנהל במשרד האוצר.

בני ישראל: מחר יש גם בחירות, מחרתיים מקימים ממשלה חדשה, כל זה נבחר ואז הרשויות המקומיות בפריפריה נפגעות ומשרד האוצר לא יכול לעשות כלום ויבוא מנכ"ל משרד החינוך ויאמר אני פניתי, אני ביקשתי, אבל הם לא עשו.

בני ישראל: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה לשמוע את התשובה שלך, כי יש פה סוגיה מאוד גדולה.

מיכאל מלכיאור: יושבים פה ראשי ערים שאתה הרי מכיר את זה וודאי יותר טוב ממני.

מיכאל מלכיאור: גם יותר טוב מחלק גדול מראשי הערים וזה מצב בלתי אפשרי.

מיכאל מלכיאור: אגב אנחנו רואים את המצב של ראשי ערים מישיבה לישיבה שכל הזמן מטילים עליהם יותר ויותר חובות בלי לתת להם שום אפשרות להכנסות מקבילות.

מיכאל מלכיאור: הרי הם לא יכולים לקחת יותר מארנונה שהם כבר לוקחים והם לא יודעים לאן הולכים ופה זו סוגיה ענקית עם הסכנה מה שיהיה תוך שלוש שנים.

מיכאל מלכיאור: ואתם גם, זה חשוב מאוד שתחשבו גם על המצב הזה.

מיכאל מלכיאור: גם אם אתה חושב שיש לך זמן להערך, השעון הפוליטי לא תמיד עובד לפי השעון שהיינו רוצים, שעון משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: פתאום הם נתקלים וצריכים לעשות דברים, או באמת לסגור את כל הגנים, אני יודע איזה מאמץ עושה בדימונה ובמעלה אדומים, אני קצת מעורב בכמה דברים שם, אני יודע איך הוא מזיע לדרישה העצומה של הילדים שמה וזה מצב בלתי אפשרי.

מיכאל מלכיאור: אתה חייב לא להודיע בשביל להגיע אלא על מהות לתת תשובה למה שאומרים ראשי הערים.

שמואל אבואב: אין יכולת לרשויות המקומיות לממן את זה מתקציבם.

שמואל אבואב: ברור.

שמואל אבואב: אין יכולת, בניגוד למה שמאיר אומר, שום יכולת למשרד החינוך.

שמואל אבואב: מה המשמעות?

שמואל אבואב: לקצץ בכל השעות של כל בתי הספר ולהעמיד מיליארד 300 מיליון.

שמואל אבואב: אין למשרד החינוך יכולת להעמיד את הכסף התוספתי הזה, אין יכולת למשרד ממקורותיו לגייס את המיליארד 300 ואתה יודע את זה היטב.

שמואל אבואב: יש שתי חלופות.

שמואל אבואב: אחת זה כסף תוספתי שמביאים על מנת ליישר קו ולאפשר לכל האחרים להיכנס ולהשאיר את הקיימים.

שמואל אבואב: אפשרות שנייה זה ליצור מפת עדיפות שאומרת אתה לא צריך לעבוד בסדר רץ אחד אחרי השני אלא י ש מקומות מסוימים שהמדינה קבעה שמועדפים על פני האחרים ובעצם אדם שיושב במקום מסוים הוא זכאי לקבל שירותים אחרים ומועדפים על פני אזרח אחר.

שמואל אבואב: אלה שתי החלופות ואם לא, מה שעשינו, זה מה שבית המשפט קבע ועשינו פה פעולת הצלה למעבר לתשס"ח.

אורי אריאל: תודה אדוני היושב ראש, אני ממש מתנצל אני צריך לצאת לישיבה אחרת.

אורי אריאל: אני יכול לראות את המנכ"ל יושב בצד הזה לפני ארבע שנים מסביר לא פחות טוב מראשי הרשויות הללו, לא יותר טוב אבל פחות טוב את הדברים, ונדמה לי שהכיסא שאתה יושב כרגע זה במעט מצוקה מהגורל הזה שאתה יודע שעדיין נמצאים אצל מנכ"ל ראש הממשלה או אצל ראש הממשלה כמו שאתה אומר צריך לעשות מפה.

אורי אריאל: הרי מה אתה עושה?

אורי אריאל: אתה עובד על איזה פרך של קולגה שלך, סלח לי שאני אומר, איש שאנחנו מעריכים אותך אתה יודע, אבל לא נעשה מה שצריך לעשות.

אורי אריאל: ואז באים להורים ולראשי הערים והרשויות ומטילים עליהם גזירה שהם לא יכולים לעמוד בה.

אורי אריאל: אתה יודע את זה.

אורי אריאל: אני מבין שאתה נמצא בתפקידך אתה מסביר, זה מה שיש, עובדים עם מה שיש.

אורי אריאל: אבל זה לא נכון.

אורי אריאל: הלחץ המשותף, כמו שאומרים פה החברים, הוא לא מביא עוד כסף.

אורי אריאל: צריך לעשות מפה.

אורי אריאל: המפה אנחנו יודעים מה הקושי שלה, הוא פוליטי.

אורי אריאל: אתה מוציא את היישוב הזה, מכניס את זה.

אורי אריאל: אלה החיים.

אורי אריאל: מי שרוצה להיות בממשלה הרי יודע שזה דבר פוליטי.

אורי אריאל: מה זה מחשב?

אורי אריאל: עושים מחשבון ככה יוצאת איזו תוצאה שם?

אורי אריאל: אז יביאו מפה, יהיה על זה 10 בג"צים, הבג"צים יתבררו בסוף תהיה מפה, וזה זה ייגמר.

אורי אריאל: לכן אני לא רוצה בכלל להאריך, אני מציע ליושב ראש ולשאר החברים לצאת פה בהחלטה ובקריאה לראש הממשלה תוך זמן קצר, זה לא התחיל היום, אני זוכר את רענן דינור מסביר לי כמה חשוב שנתמוך, שהממשלה היא זאת שתחליט על עדיפות לאומית כי היא תחליט מהר והיא תעשה את זה טוב, יהיה נהדר, נו, טוב.

אורי אריאל: ממש נהדר.

אורי אריאל: אישרנו לממשלה, זה ועדת כספים, ומי שצריך אישרו לממשלה שהיא זו שקובעת רק המצב על הפנים.

אורי אריאל: דרך אגב, זה לא הפניה של אף אחד כי ככה מתנהלים כל הדברים.

אורי אריאל: אז גם בזה לא יוצא דופן, לא מפתיע.

אורי אריאל: זה מה שצריך לקרוא.

אורי אריאל: שואל אותי מאיר כהן ראש עיריית דימונה, בינתיים הודעתכם ששנת הלימודים לא תפתח תסייע מאוד לראש הממשלה לקבל החלטה נכונה בדבר קביעת מפה.

אורי אריאל: לא קיצוצים ולא תוספות שלא ייצא ממנו כלום כי יהיה כזה בלאגן ואני חושב שאתם צודקים.

אורי אריאל: דרך אגב, לא יום לפני פתיחת שנת הלימודים, יש מספיק זמן לראש הממשלה להערך, להוציא מפה, ולהוציא הנחיות כמו שצריך.

אורי אריאל: תודה.

אלי ברדה: אני באמת רוצה לפתוח קודם כל ברכות ותודות למשרד החינוך על שיתוף הפעולה הפורה שיש לנו איתו.

אלי ברדה: למרות המחלוקות שישנן והן חלק מהעבודה השוטפת שלנו ואני הולך גם לומר את חלקן פה עכשיו.

אלי ברדה: ראשית אנחנו ראשי העיר הצעירים, החדשים שבינינו, לקחנו על עצמנו שליחות.

אלי ברדה: כמו ששמוליק אמר לי בחוץ שהוא לקח על עצמו שליחות במשך 22 שנים לקדם את הערים שלנו באמצעות מערכות החינוך.

אלי ברדה: זה הדגל שאנחנו חיים איתו ביישוב וזה התשומות הענקיות שאנחנו משקיעים ביישוב שלנו.

אלי ברדה: דבר נוסף, את מפת העדיפות הלאומית מנסים כבר חמש שנים לבנות ולשנות וכל פעם בגלל סיבה קואליציונית כזו או אחרת זה לא מסתייע.

אלי ברדה: ולא נראה לי כרגע שעכשיו זה פתאום יסתייע בחודשים ספורים.

אלי ברדה: אני פסימי לנוכח ניסיון העבר.

אלי ברדה: דבר נוסף, ישנם גם ישובים שמאותגרים חוץ מהאתגרים הרגילים שיש להם, על ידי מערכות בתוך הישובים שלהם, מערכות חינוך עצמאיות ששם לא משלמים בכלל גם היום שכר לימוד בגני הטרום חובה, ושם הורים באזורי שיקום שכונות מעדיפים לשלוח את הילדים שלהם לשם, חרף ההתרעות שלנו והפניות שלנו למשרד החינוך בנושא.

אלי ברדה: בסוף כשהם מגיעים לכיתה א' הם עוברים לחינוך הממלכתי אבל הם מגיעים עם חסכים ועם פערים שאנחנו צריכים להשקיע תשומות ענקיות כדי לגשר על הפער שבין החיסכון של ה- 140 שקל או ה- 280 שקל בטרום חובה לאיך אני מקבל אותו בכיתה א'.

אלי ברדה: זה נזק מצטבר ולפעמים גם בלתי הפיך ואחר כך הוא משפיע על התפתחות הילד שנים רבות קדימה.

אלי ברדה: אבל הכי חשוב לומר פה שהקיצוץ הזה הוא קיצוץ מצטבר.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד לך למשל, אנחנו גרים בעיר שקוראים לה ירושלים, במזרח ירושלים, אתה יודע כמה גנים יש לגילאים 3-4?

מיכאל מלכיאור: יש שניים.

מיכאל מלכיאור: יש 17,500 תלמידים ומשרד החינוך לא חושב.

קריאה: היושב ראש, הם נמצאים בצומת הגבעה הצרפתית ומוכרים מצתים לנהגים.

קריאה: בגילאי 4.

מיכאל מלכיאור: ואז שהם מגיעים לכיתה א' מה אתה חושב?

אלי ברדה: מילא שאין זו בעיה אבל כשיש לך ופותחים לך חינוך עצמאי ושם זה לא עולה כסף ופה ההורים זה השיקול שלהם זה מה שמשפיע עלינו בסופו של דבר.

אלי ברדה: אבל דבר אחרון שאני רוצה לומר שזה בעצם הקיצוץ הזה הוא קיצוץ מצטבר עלינו.

אלי ברדה: אנחנו עוברים שלוש ארבע שנים, חוץ מהקיצוץ במערכת החינוך, מקצצים אותנו במענקי האיזון, יש גזירות כלכליות, פיטרנו 100 עובדים בממוצע בכל יישוב, ועכשיו זו גזירה שמבחינתנו אנחנו לא יכולים לעמוד בה.

אלי ברדה: אנחנו פה מצטרפים לבקשה גם אל המנכ"ל וגם אליך כיושב ראש הוועדה לצאת פה בפניה נרגשת אל הממשלה לדאוג לפתרון המצב הזה ולא לגרום של פתרון של עוול מסוים על ידי יצירת עוול חדש כי אנחנו לא נוכל לעמוד בזה והאמירה שלנו היום שאנחנו לא נפתח את שנת הלימודים היא לא אמירה של איום סרק או מהשפה.

אלי ברדה: אנחנו הגענו למצב ששמו אותנו בפינה, דחקו אותנו לפינה, אין לנו ברירה אחרת.

אלי ברדה: אין לנו שום אפשרות לעשות.

אלי ברדה: לכן, למרות כל המאמצים של המשרד ולמרות שהבג"ץ הזה אולי נראה, אבל לפני ששמוליק הגיע למשרד, יש פה בעיה שצריך לפתור אותה ושהממשלה תעזור לפתור אותה.

יקי גוב ארי: אני מייצג אלפי מורים באזור נהריה, כרמיאל, מעלות, שלומי, מעלה יוסף, מטה אשר, עכו, כל האזור של הגליל המערבי.

יקי גוב ארי: אני בעצמי כמנהל בית ספר במעלות יודע שאלפי מורים העתיקו את מקום מגוריהם בעקבות התמריצים שהם קיבלו.

יקי גוב ארי: בשנה האחרונה הפסיקו לתת תמריצים למורים, ואנחנו רוצים שיבואו אנשים טובים מהמרכז, שיעדיפו את הפריפריה.

יקי גוב ארי: ביטול של התמריצים בשני כיוונים אחד, יכול לפגוע באופן משמעותי בשכרם של המורים ואינני יודע איזו תוצאה יש לזה ומצד שני כשלא נותנים תמריצים מיוחדים למורים שיגיעו לאזור הפריפריה אני לא יודע איזה נס אנחנו משדרים למערכת החינוך.

חנא סוייד: אני חושב שהדיון שנערך כאן כרגע הוא כמובן בעקבות החלטת הבג"ץ, והארכה הנוספת שניתנה בדיון האחרון.

חנא סוייד: אני חש כאילו הליבה של החלטת הבג"ץ לא עוברת מספיק טוב כאן.

חנא סוייד: החלטת הבג"ץ היא בעצם מורכבת משני מישורים חשובים מאוד.

חנא סוייד: הדבר הראשון זה העניין של הסמכות של הממשלה לקבוע מפת עדיפות לאומית כראות עיניה.

חנא סוייד: הבג"ץ אמר לא, לכן מי שאומר שהממשלה תכין הוא לא יודע בדיוק מה.

חנא סוייד: מבחינת הסמכות, בוודאי המרכיב השני זה העניין השוויוני.

חנא סוייד: זאת אומרת אלו שני המרכיבים העיקריים של ההחלטה.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: אבל כשחברים מבקשים מהממשלה להחליט הם לא מבקשים להחליט בצורה שרירותית.

חנא סוייד: בוודאי, וזה מה שאני רוצה להגיע כמובן.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שהמנכ"ל מסכים איתך.

חנא סוייד: להחלטה של הבג"ץ יש משמעויות שההזרמה של תקציבים והעדפה של מקומות מסוימים נעשתה לא לפי קריטריונים מקובלים שוויוניים שקופים ולכן הקריאה שלנו צריכה להיות שבאמת תוכל תוכנית כזו, מפה כזו שתהיה בראש ובראשונה שוויונית ושאנחנו מדברים על חינוך, שהיא תיקח את הקריטריונים של חינוך ולא של פוליטיקה ושל מדיניות ושל שטחים ושל כיבוש.

חנא סוייד: זה לדעתי המרכיב החשוב ביותר ואני בהחלט מבין שמקום כמו דימונה הוא במצוקה כמו מקום כמו סכנין ונצרת ולכן הקריטריונים שצריכים להנחות את המשרד הם קריטריונים שהם חינוך פר-אקסלנס כי אנחנו מדברים חינוך.

יוסי קורן: אני מזכיר הסתדרות המורים של קרית שמונה, הגליל והגולן ואני מודה לך על האפשרות שאתה נותן לי להגיד את הדברים שלי.

יוסי קורן: א' חייבים להדגיש נקודה אחת, אני כאיש חינוך מעולם לא זוכר מערכת יחסים כזאת בין משרד החינוך לארגוני המורים.

יוסי קורן: בינתיים זה הסתדרות המורים, אני חושב שלשמוליק יש פה זכויות גדולות מאוד על מה שהוא עושה למערכת הזאת.

יוסי קורן: והעניין החשוב ביותר אדון מלכיאור, אני רוצה, תראה, אם הצלחתי לשמח אותך היום כי היית נורא עצבני אז הרווחתי.

יוסי קורן: הדבר היותר חשוב, אני רוצה לחדד את הדברים של החבר שלי יקי לגבי אוכלוסיית המורים.

יוסי קורן: תבין, בקרית שמונה מתוך 2,000 מורים שיש לי אני מעריך שתוך חמש שנים 500 עד 700 מורים פורשים לפנסיה.

יוסי קורן: יש לי את הגילאים.

יוסי קורן: עכשיו, הדבר היחידי שאני יכול להביא מורים חדשים לקרית שמונה ולגליל זה התמריצים האלה.

יוסי קורן: אין מה לעשות.

יוסי קורן: אנחנו גרים שם, אני מבסוט, על הכיפאק, אני לא מחליף את זה באף מקום, אבל מורים שמגיעים לשם אם אתה משפר אותם יש סיכויים שאנחנו נצליח לסגור את הפער של המורים שיוצאים לפנסיה כי האוכלוסייה מתבגרת.

אליהו גבאי: אין ספק, הכלי הטוב ביותר לצמצום הפערים בחברה הישראלית זה החינוך.

אליהו גבאי: נשקיע בחינוך, נכיר את זה באוכלוסיות החלשות זה הכלי שיכול לצמצם את הפערים.

אליהו גבאי: לצערי, בשנים האחרונות, כל פעם שהיה קיצוץ בחינוך מטבע הדברים איפה הם הורידו?

אליהו גבאי: הורידו מפרויקט הרווחה, פרויקטים של תמריצים למורים, פרויקטים של תמריצים לבתי ספר, והם לא הורידו מהליבה.

אליהו גבאי: האוכלוסיות החלשות של עיירות הפיתוח, אנשים של קו העימות אם זה שלומי ואם זה ישובים כאלה, הם זכו להטבות האלה כדי לעזור להם לצמצם את הפערים, כדי לעזור להם למשוך מורים ממרכז הארץ לפריפריה כי הם לא ייצרו מספיק מורים מקרבם וזה הכלי הטוב ביותר להביא מורים טובים שיכולים לבוא לעיירות הפיתוח ולהשתקע שם בגלל התמריצים.

אליהו גבאי: אם אנחנו באים ומקצצים את התמריצים האלה בטענה זה לאחר שכבר קיצוצים רבים שנעשו למעשה בכל הפרויקטים ברובם של פרויקטים של רווחה שהלכו והצטמצמו, שפעם שעבר זה היה דבר בסיסי של תוספת שעות, של תוספת סל תרבות, של תוספת שיעורי עזר, של הקבצות ושל תוכנית אתגר, כל הפרויקטים החינוכיים למיניהם, הם הלכו והצטמצמו כמעט כעת במצב כזה שהחלוקה היא כזו מצומצמת.

אליהו גבאי: אחרי שכל הצמצום עכשיו תבוא ותצמצם את הנושא הזה של התמריצים שהיו למורים ועוד כל מה שקשור לקו העימות לדעתי זה הישובים לא יוכלו לעמוד במכה הזאת.

אליהו גבאי: יש ישובים שמטבע הדברים, לכן אני אומר עוד מכה כזו זה יביא מכה חזקה מאוד לאוכלוסייה ואנחנו לא נוכל להרשות לעצמנו לאשר דבר כזה.

אליהו גבאי: כל הכבוד לבג"ץ, לדעתי יש צורך למצוא תחליפים של תקציבים ממקורות אחרים או לעצור את זה.

צבי בר: בפרמטר הביטחוני שנתנו לאזורים מסוימים שכחו אזורים אחרים.

צבי בר: לא עבדו איתו לרוחב.

צבי בר: אבל העיוות השני זה שאזור חיפה בגלל שנסראללה שם אותה על המפה היום היא לפני דימונה שגם זה עיוות שנראה לי לא סביר.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מהמנכ"ל להתייחס רק לנושא הזה של התמריצים, ואז נעשה סיכום של הדיון.

שמואל אבואב: בפרמטר של התמריצים כפעולת מיתון של הבעיה עשינו שני דברים.

שמואל אבואב: מי שקיבל בעבר לא לקחנו ממנו.

שמואל אבואב: לגבי החדשים בכדי לא לעבור לסרגל שהוא מחייב לעשות בצורה שוויונית עשינו מפה איפה שיש חוסרים.

שמואל אבואב: איפה שיש חוסרים של מורים לשמה את מעט התמריצים שיש המשרד יחלק.

שמואל אבואב: עכשיו אני חוזר ואומר את שלושת הדברים.

שמואל אבואב: להטיל את זה לרשויות זה ברור שזו גזירה שהם אל יכולים לעמוד.

שמואל אבואב: הם לא יכולים.

שמואל אבואב: דיברו על זה, הסבירו את זה, זה בא לידי ביטוי בכל המישורים וגם אם יטילו זה ברור שזה יפחית את רמת החינוך.

שמואל אבואב: אין מה לדבר על זה.

שמואל אבואב: להטיל את זה על משרד החינוך זה יפחית את רמת השירות שיש במשרד החינוך.

שמואל אבואב: אז ילכו בחלק מהמקומות בשעה 11 הביתה כי נצטרך להעביר שעות למקום אחר כי גם ככה רבותיי במה אנחנו חיים?

שמואל אבואב: אנחנו חיים בקומת מינימום שבמינימום.

שמואל אבואב: אפשר לחשוב שיש איזו שהיא רווחה, יש איזה שהם עודפים שאפשר להעביר אותם ממקום למקום ולכן שתי חלופות עומדות.

שמואל אבואב: חלופה אחת היא, שכן תהיה מפה והיא תצא במהרה תחת ידי הממשלה או הכנסת, שהיא תורה למשרדים איזה חבלי ארץ מועדפים.

שמואל אבואב: החלופה השנייה היא, שיהיה כסף תוספתי על מנת ליצור מפה שוויונית אחרת וזה מדובר בסדרי גודל של למעלה, אמרתי, ממיליארד ו- 300 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: מה שעשינו, כפי שהסברתי, זה רק על בסיס החלטה של בג"ץ איך למנוע פגיעה - - -

מיכאל מלכיאור: מיזעור נזק.

שמואל אבואב: בדיוק, ואני שמח על זה שבג"ץ לא הורה לנו לעשות את זה בבת אחת.

שמואל אבואב: השבר הרבה יותר גדול.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לנסות לסכם על דעת חברי כנסת.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהמנכ"ל שם את העניין מאוד ברור בפנינו.

מיכאל מלכיאור: רק הדבר הכי גרוע שזה חוסר החלטה.

מיכאל מלכיאור: חוסר החלטה משאיר את המערכת לא רק בערפול אלא בנסיגה גדולה.

מיכאל מלכיאור: ולכן אני חושב שאנחנו צריכים לדרוש מהממשלה בצורה הכי דחופה והכי, לדרוש מהממשלה לעשות מה שלדעתי היא הייתה צריכה מזמן לעשות, וזה לקבוע מפה לפי כל הקריטריונים, לפי איך שהממשלה רואה את סדרי העדיפות הלאומיים כמובן מתוך שוויוניות.

מיכאל מלכיאור: שהיא תיקח את המפה ונוכל לצאת לדרך.

מיכאל מלכיאור: גם כדי למנוע חס ושלום שביתה וכל דבר אחר.

מיכאל מלכיאור: שכל אחד ידע עם מה הוא עוסק ונוכל לצאת.

מיכאל מלכיאור: הייתי כמובן מעדיף שהממשלה תוסיף את התקציב שהייתה צריכה להוסיף.

מיכאל מלכיאור: לדעתי יש לה מספיק כסף בקופה שאפשר לעשות את זה אבל זה דורש מפה הרבה יותר רחבה שזה מפה אסטרטגית מה טוב למדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: וזו אולי ציפייה יותר מידי גדולה.

רונית תירוש: זה מזמין צרות.

מיכאל מלכיאור: אז יגידו לנו שאנחנו מעדיפים את החינוך על פני דברים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אבל או כך או כך.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהמנכ"ל אמר את זה בצורה מאוד ברורה.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להטיל, אני אומר את זה מחלק מהקביעה של הוועדה עכשיו, אי אפשר להטיל יותר על הרשויות המקומיות.

מיכאל מלכיאור: המנכ"ל אמר את זה גם ואני אומר, אני חוזר על זה, אי אפשר, אנחנו פה ישיבה אחרי ישיבה רואים איך המערכת הזאת הולכת וקורסת.

מיכאל מלכיאור: בסוף היא כן תקרוס.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת זה כמו הגמל, הסוס.

מיכאל מלכיאור: אתה כול הזמן זה ואז היא לא נותנת ואז אנחנו נשב ושום דבר לא יפעל.

מיכאל מלכיאור: לכן אי אפשר להטיל על הרשויות המקומיות.

מיכאל מלכיאור: הממשלה חייבת להחליט, לקבל החלטה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: או שהיא מוסיפה מיידית אל הכסף הדרוש.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאפשר בסכומים יותר מצומצמים שלא חייבים אולי להגיע למיליארד 300, יכול להיות שאפשר על פני כמה שנים לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: זה לא סכומים בשמיים.

מיכאל מלכיאור: או שהיא תעשה את זה או שהיא מיידית תקבע מפה עדיפות לאומית שונה ממה שהיה.

מיכאל מלכיאור: אלו האופציות, ואנחנו מבקשים ממך כי אתה פה כנציג הממשלה, להעביר את הדברים האלו של הוועדה למקבילים שלך במשרד ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כמובן גם נעביר את זה ישירות לראש הממשלה ולמנכ"לו שיקבלו החלטה או כך או כך אבל לא שישאירו את המערכת עם כל הסכנות.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להביא תמריצים, פתאום נעמוד בפני שוקת שבורה בדרום בצפון בכל מיני מקומות שאי אפשר לעשות תמריצים כי אין יותר תקציב לזה ואז לא יהיו מורים או מורים הרבה פחות טובים שלא יוכלו לבוא בלי התמריצים הנחוצים.

מיכאל מלכיאור: זה מצב שאנחנו לא יכולים לשבת ולראות אותו קורה ולכן חייבים לקבל החלטה ומיידית.

מיכאל מלכיאור: הנתונים ישנם, זה לא יהיו פה חידושים גדולים.

מיכאל מלכיאור: נקבל החלטה בעוד חצי שנה, בעוד שנה, לא יהיה שום חידוש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים בדיוק מה המצב וצריך לקבל החלטה.

מיכאל מלכיאור: בשביל זה יש ממשלה בישראל.

מיכאל מלכיאור: האם הסיכום הזה מקובל על ידי כלל החברים?

בני כשריאל: אנחנו מבקשים את הקיצוץ הזה, כלומר להימנע מהקיצוץ של ה- 3% עכשיו עד אשר תהיה מפה כי אם יתחילו בקיצוץ של ה- 3% נכנסים לתהליך ונגמר העסק.

בני כשריאל: מפת העדיפות הלאומית תהיה.

מיכאל מלכיאור: בית המשפט הסכים שזה המינימום של המינימום שהוא חייב לעשות כדי שבית המשפט היה מוכן כי אחרת היינו היום בתהליך של כל הפיטורים וכל הדברים.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול לקבל החלטה בניגוד, ודורית תיתן לי על הראש, מירב לא נמצאת פה, אני לא יכול לקבל החלטה בניגוד למה שהורה בית המשפט, את זה אני לא יכול.

בני כשריאל: בית המשפט אמר שלא לקצץ אצלנו ולעזור לאחרים.

בני כשריאל: בית המשפט אמר את זה.

בני כשריאל: ברגע שאתה מקצץ ב- 3% אתה יכול לעלות בצד השני ב-3%.

בני כשריאל: אתה יכול לעשות מידה כנגד מידה.

בני כשריאל: אתה לא צריך מצד אחד לקצץ ב- 3% ולעלות באופן גורף שם.

בני כשריאל: אני בטוח שבית המשפט יבין את זה.

23597: אדוני היושב ראש, אני חושב שיש טיפ טיפה הטעיה.

23597: בית המשפט לא אמר ולא כתוב בשום מקום שצריך לקצץ.

23597: בית המשפט אמר שצריך להשוות.

23597: ואני עוד פעם אומר, מלכתחילה, אדוני, יכלו, משרד החינוך שילך ויגיד אני בשנה, במקום לקצץ, אני השנה מוסיף 100 מיליון, 50 מיליון.

שמואל אבואב: הוספנו 50 מיליון.

23597: בלי לקצץ.

23597: כי אתם באתם מראש, באתם מראש ואמרתם לבית המשפט אנחנו נקצץ.

23597: יכולתם להגיד אנחנו לא מקצצים אנחנו מוסיפים 50 מיליון זה מה שיש לנו או לחילופין להגיד לבית המשפט.

מיכאל מלכיאור: הם מוסיפים 50 מיליון.

23597: אבל הם גם מקצצים.

שמואל אבואב: בכדי לא לקצץ צריך לבוא עם כסף כדי ליישר קו, תקשיב בני, בשביל לאפשר לכל בתי הספר שיישארו במוחזקות צרייך להכניס את כל בתי הספר שבסרגל השוויוני שלא במוחזקות .

23597: תכניס בהדרגה, נוריד בהדרגה.

23597: אז אנחנו אומרים תזיז את זה בשנה בלבד.

23597: זה מה שאנחנו אומרים, עד שנגיע למפה.

23597: זה מה שאנחנו מבקשים.

שמואל אבואב: אני לא יכול לבוא לבית משפט ולהתחייב על מיליארד ו- 300 מיליון שאין לי אותם, אז בגלל זה אנחנו מסבירים, כדי להשאיר.

23597: אני מציע שבית המשפט והיושב ראש, שיבינו שהשופטים קובעים בוודאות שכדי להוסיף אתה לא חייב לקצץ, והם אומרים את זה גם.

שמואל אבואב: אבל בשביל זה צריך מיליארד 300.

23597: לא, אתה לא צריך מיליארד ו- 300 בשנה הזו.

23597: אתה יכול לבוא לבית המשפט ולומר במקום שאני אקצץ את ה- 3% אני אוסיף 3%, ואנחנו דוחים את זה בשנה.

שמואל אבואב: אני מסביר עוד פעם.

שמואל אבואב: באנו לבית המשפט עם מה שהכלים שיש לנו במשרד החינוך.

שמואל אבואב: אני לא יכול לבוא עם דברים על העצים.

שמואל אבואב: אני לא יכול להגיד שיש לי מיליארד 300 כי יגידו אם יש את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל הם טוענים שאם היית מוסיף 100 מיליון אז בית משפט גם היה מקבל את זה.

שמואל אבואב: אין 100 מיליון.

שמואל אבואב: צריך בכדי להשאיר את הגנים באשכול 7 צריך להכניס את כל הגנים בארץ עד אשכול 7.

שמואל אבואב: בשביל להשאיר את המוחזקות.

בני כשריאל: אנחנו לא מדברים עכשיו על היכולות.

בני כשריאל: אנחנו מדברים על העקרון שלא צריך לקצץ אלא להוסיף.

בני כשריאל: אתה אומר ככה, אתה באת לבית המשפט ואמרת אני מקצץ 3%, 12%, 100%.

בני כשריאל: ולכן מה שאנחנו אומרים, אפשר לבוא לבית המשפט, בשבילנו ברגע שאתה נכנס לתהליך זה גזר דין מוות לחינוך ואתה יודע את זה טוב מאוד.

בני כשריאל: אני לא אוכל להחזיק את תיק החינוך בעיר שלי, גם ככה אנחנו מסבסדים, הרשויות המקומיות 42% מהתקציב שלהם נותנים לחינוך.

בני כשריאל: אנחנו מסבסדים כל כך הרבה.

בני כשריאל: עצם זה שאתה מטיל עלינו אתה גורם לכך שנפטר מורים וגננות ושאנחנו נביא את המורים הכי גרועים והמנהלים יברחו לנו וכולם יברחו לנו כי אנחנו בפריפריה.

בני כשריאל: אין שום סיבה שהם יבואו אלינו.

בני כשריאל: בוייר זו עמותה היא נותנת 200%.

בני כשריאל: אני לא יכול לתת יותר מ 150% למה שהיא תבוא אליי?

בני כשריאל: למה שהיא תיסע 40 דקות בבוקר?

בני כשריאל: אצלי זה 40 דקות, בהר חברון זה שעה ובדימונה זה עוד שעה.

בני כשריאל: אי אפשר.

בני כשריאל: בלתי אפשרי.

בני כשריאל: אנחנו מכירים את העניין כדוגמא.

בני כשריאל: או שאתם נכנעתם באמת לתת חינוך טוב ולא לשאת בדגל הזה חינוך טוב, חינוך טוב כשאתם מקצצים או שתבואו תקחו את החינוך אליכם.

בני כשריאל: אנחנו מוכנים להעביר לכם את כל אגפי החינוך אליהם.

בני כשריאל: גם את המנהל, גם את הסגנים, ואת כולם.

בני כשריאל: אתם תהיו אחראים.

בני כשריאל: אני לא רוצה.

בני כשריאל: התלמידים לא מגיעים אליך שמואל, הם מגיעים אליי.

בני כשריאל: ההורים מגיעים אליי.

בני כשריאל: אנחנו בחזית כל הזמן.

בני כשריאל: קח אתה את כל אגף החינוך אליך, כל האגפים, תנהל אתה.

בני כשריאל: ואז אתה תגיד להם 3%, 50% כמה שאתה רוצה תגבה מההורים.

בני כשריאל: מצד אחד אתם רוצים שלא ישלמו שכר לימוד מצד שני אתם לא נותנים לנו לחיות.

בני כשריאל: קח את זה, תעשה הכל מה שאתה רוצה.

בני כשריאל: תסיר מאיתנו את האחריות.

בני כשריאל: אי אפשר שבכל שנה ושנה אתם תטילו את האחריות, יותר ויותר אחריות על ראשי הרשויות.

בני כשריאל: עכשיו, הקיצוץ הוא לא רק אצלך.

בני כשריאל: הקיצוץ הוא במשרד הפנים, הקיצוץ במשרד הרווחה, הקיצוץ הוא בביטחון אצלנו.

בני כשריאל: בכל מקום זה נופל עלינו.

בני כשריאל: אפשר לחשוב שהפכו לממשלה קטנה אבל תקציב אין.

בני כשריאל: קחו אתם את הכל, תאמין לי בשמחה רבה מרכז השלטון המקומי יעביר את האחריות לידך כי אתה יודע אולי יותר טוב מאיתנו איך לנהל את החינוך.

בני כשריאל: אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: זה בגלל שאנחנו בצמיחה שלא הייתה כדוגמתה.

שמואל אבואב: אני אומר שוב, אין לי ויכוח עם הרשויות המקומיות.

שמואל אבואב: אפשר לחשוב שיש לנו איזו שהיא חלופה.

שמואל אבואב: אין לנו כרגע שום יכולת להתחייב על מיליארד 300 כי זה לא רציני ואף אחד לא יקבל את זה.

שמואל אבואב: זה חייב להיות גיבוי אוצרי לסכום הזה.

שמואל אבואב: אין את הסכום הזה.

שמואל אבואב: שתיים, צריך להוציא מפה אחרת אנחנו נמצא את עצמנו בבעיה הזאת שמדברים אודותיה וצודקים.

שמואל אבואב: במצב הזה שאין מפה ואין מיליארד ו- 300 מיליון שקלים עשינו את המינימום שבמינימום.

רונית תירוש: אני רוצה לנסות להציע משהו.

רונית תירוש: אפשר להבין את שני הצדדים.

רונית תירוש: מה שמנכ"ל המשרד היה צריך להוכיח לבג"ץ שהוא מתחיל באיזה שהוא תהליך שבסופו הוא מגיע לשוויון.

רונית תירוש: אבל באמת לא אמר בג"ץ תיקח את זה מהרשויות עצמן.

רונית תירוש: אנחנו מקווים שתהיה מפה ובסופו של דבר נהיה שם אז למה להתחיל לקצץ לנו שמערכת החינוך היא לא ריצרץ'.

רונית תירוש: אי אפשר פעם להוריד ופעם להוסיף, אי אפשר לשגע אותם.

רונית תירוש: הוא אומר תמתין שנה, בשנה הזאת תוסיף שווה ערך ל- 3% ממקור אחר.

רונית תירוש: נניח יש 100 מיליון, תוסיף את זה ממקור לגמרי אחר כדי להראות לבג"ץ קודם כל התחלתי להשוות ולא מהם.

רונית תירוש: למה לא מהם?

רונית תירוש: במהלך השנה הם ורק הם צריכים לשבת על ראש הממשלה ולדאוג שתהיה מפה ואם לא תהיה מפה אנחנו נותנים לך את הגיבוי שבשנה הבאה מה שתכננת לעשות עכשיו איתם נעשה את זה בשנה הבאה.

רונית תירוש: אם הם לא יצליחו להביא את המפה.

בני כשריאל: אז מה עשינו?

בני כשריאל: זה לא תלוי בנו.

רונית תירוש: בני, אתה צריך לעזור פה.

רונית תירוש: למשרד אין מספיק כוח.

רונית תירוש: אתם רוצים, דורשים מפה מסודרת שוויונית, הגיונית.

רונית תירוש: אז אני חושבת שאתה דוחה לו בשנה, אתם תביאו את המפה.

רונית תירוש: גם הם ילחמו.

רונית תירוש: אם לא תביאו מפה אז עוד שנה הוא יעשה.

23597: יש אפשרות כזו לבוא לבית המשפט ולהגיד אנחנו דוחים בשנה?

שמואל אבואב: מה שבאנו לבית המשפט צריך לחזור ולדווח.

שמואל אבואב: ואני לא רוצה לדבר בשם השופטים אבל זו האינטרפרטציה שהם נתנו.

שמואל אבואב: בגלל שהם ראו שאנחנו מוסיפים 98 בתי ספר חדשים ממקורות של המשרד, מהגורן ומהיקב, עם מה שאין, צריך לקצץ בדברים אחרים.

שמואל אבואב: אז הם אמרו אנחנו רואים פה באמת שהמשרד בא עם בתי ספר חדשים והיו צריכים מהקיצון השני, עד שתהיה מפה, אז בגלל זה ירדנו 3 שעות שבועיות.

שמואל אבואב: אני אומר את זה עוד פעם, אם לא תהיה מפה הפתרון שלנו הוא לא פתרון.

שמואל אבואב: הוא לא פתרון.

שמואל אבואב: מה שבני אומר זה מה שיקרה, והוא לא פתרון.

בני כשריאל: אבל אתה לא יכול להבטיח לי מפה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע ככה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשאר בהחלטה כפי שקיבלנו עם דרישה מיידית או שהממשלה תוסיף אפילו על פני מספר שנים את הסכום הדרוש כדי לעשות את הסרגל או שהממשלה מיידית תכין את המפה.

מיכאל מלכיאור: אני מוכן להוסיף לדבר הזה בקשה למשרד החינוך, יכול להיות שזה ידרוש שתחזרו לפני הזמן, הבקשה למשרד החינוך שישקלו האם יש תחלופה גם לקיצוץ שנעשה עכשיו בתקווה ובדרישה שהמפה תהיה מוכנה יותר מהר כדי שלא נהיה בפלונטר שהקיצוץ הזה בגלל כל מיני שינויים פוליטיים או בגלל שהממשלה לא תהיה מסוגלת לעשות מפה אז פתאום אנחנו נהיה במקום שהמכה הקטנה תתרחב למכה גדולה.

מיכאל מלכיאור: תשקלו את זה עוד פעם עם היועצים המשפטיים, עם בית המשפט ועם כל, תשקלו את זה עוד פעם אם בתוספת קטנה של תקציב אפשר אולי גם למנוע את הגזירה.

מיכאל מלכיאור: אני לא קובע משהו יותר נחרץ מזה, לא רוצה כי באמת שני הצדדים.

מיכאל מלכיאור: לא רק שני הצדדים צודקים אלא שני הצדדים גם מבינים את הצד השני פה ואת המצוקה שלו.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה לכולכם.