ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 241, 2007-07-09 08:30

מיכאל מלכיאור: אנחנו פותחים את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: כפי שאנחנו פתחנו שבוע שעבר, אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא ששמע לתפילותינו ושזבולון חזר במלוא כוחו לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאנחנו נשמע קודם דבר תורה ואז מיד ניגש לעבודה אבל קודם לעבודת השם.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

שמואל הלפרט: בוקר טוב.

שמואל הלפרט: אדוני היושב ראש, מוריי ורבותיי.

שמואל הלפרט: פרשת השבוע עוסקת בנושא של נדרים.

שמואל הלפרט: כך כתוב: "איש גיבור נדר לשם, או סורה נפשו, ויחל דברו ככל היוצא מפיו יעשה".

שמואל הלפרט: כאשר אדם מבטיח שנדר לעשות משהו אומרת התורה שליחל דברו.

שמואל הלפרט: ככל היוצא מפיו יעשה וחז"ל אומרים שהמילים האלה לאחל דברו ככל היוצא מפיו יעשה לא מתייחס רק לנדרים אלא גם צריך לדעת שכל מילה שהוא מוציא מהפה שלו יחל דברו.

שמואל הלפרט: אם הוא נותן איזו הבטחה, מבטיח משהו, אומר משהו, יש הרבה מאות אנשים שאין להם שום בעיה להבטיח.

שמואל הלפרט: איך אמר פעם ראש הממשלה?

שמואל הלפרט: הבטחתי אבל לא הבטחתי לקיים.

שמואל הלפרט: זה נראה אצל הרבה מאוד אנשים סתם, הבטחתי, לא הבטחתי.

שמואל הלפרט: הנושא החמור ביותר הוא הנושא של לשון הרע ורכילות.

שמואל הלפרט: יש אנשים כל כך מקלים בנושא הזה שהוא אחד הדברים החמורים ביותר כאשר אדם מספר לשון הרע או רכילות כשחז"ל אומרים שלשון הרע הורגת שלושה: מי שאומר את לשון הרע, מי ששומע.

שמואל הלפרט: הרבה מאוד פעמים חושבים אז מה?

שמואל הלפרט: שמעתי.

שמואל הלפרט: הרי אני לא אמרתי שום דבר, בסך הכל שמעתי לשון הרע וזה על מי שמדברים לשון הרע.

שמואל הלפרט: והנפשים מפרשים את זאת בעצם זה מי שמספר אפשר להבין מדוע שהוא חייב, זה שהוא שומע לא היית צריך לשמוע אבל זה שמדברים עליו מדוע הוא נענש?

שמואל הלפרט: העונש מגיע לו בגלל שהוא נהג בצורה כזאת שאפשר לספר עליו לשון הרע.

שמואל הלפרט: אז ממילא גם הוא חייב.

שמואל הלפרט: התורה אומרת כל היוצא ויחל דברו.

שמואל הלפרט: שאדם לא יעשה את המילים שלו חולין.

שמואל הלפרט: יחל זה מלשון חולין.

שמואל הלפרט: ככל היוצא מפיו יעשה.

שמואל הלפרט: אדם משתדל כל מה שהוא מוציא מפיו שהוא יקיים, ישתדל לקיים, ישתדל גם להגיד דברים טובים, לא לדבר דברים רעים על אנשים.

שמואל הלפרט: ההגמה מספרת על אדם שהוא שלח את השליח שלו.

שמואל הלפרט: יום אחד הוא נתן לו כסף, אמר לו תצא לשוק תביא לי את הדבר הטוב ביותר שקיים בשוק.

שמואל הלפרט: יצא, חיפש, חיפש, מצא לשון, בא הביתה בשמחה רבה הביא לו לשון.

שמואל הלפרט: למחרת בבוקר אותו קנאי שוב קרא לשליח לו אמר לו קח עוד פעם כסף תביא לי הדבר הגרוע ביותר הקיים בשוק.

שמואל הלפרט: הלך, הביא לו שוב לשון.

שמואל הלפרט: היה המום.

שמואל הלפרט: הוא אומר עכשיו אני לא מבין.

שמואל הלפרט: אני שולח אותך להביא את הדבר הטוב ביותר אתה מביא לי לשון, אני שולח אותך להביא לי את הדבר הגרוע ביותר אתה גם מביא לי לשון אז איך זה מסתדר אחד עם השני?

שמואל הלפרט: אז הוא אמר לו תשמע, אם הלשון היא טובה היא מדברת דברים טובים אין דבר יותר טוב מזה, אבל אם הלשון היא רעה, מדברת לשון הרע, מדברת שקרים, מדברת רכילויות, לט בשבינא, אין דבר יותר גרוע מהלשון כי לשון יכול להרוג אנשים.

שמואל הלפרט: זה ידוע שאדם אפילו, המילים של עצמו יכול לחסל את עצמו.

שמואל הלפרט: לפעמים במילה אחת אדם יכול לחסל קריירה שלמה של עשרות שנים.

שמואל הלפרט: שמענו שבוע שעבר שר החוץ של יפן איזה ביטוי אומלל על הפצצת הירושימה מלפני 65 שנה זה גרם לו שהוא נאלץ להתפטר מתפקידו כשר החוץ.

שמואל הלפרט: כלומר, שבן אדם במילה אחת, אם אדם היה מתבונן, המשמעות של מילה, עד כמה שהדבר הזה חשוב, עד כמה שהדבר הזה יכול להרוס את עצמו גם כן, להרוס את עצמו, להרוס אנשים אחרים.

שמואל הלפרט: למשל באים לקחת אינפורמציה על איזה עסק ואיזה שידוך על מישהו ומספיק שהוא ככה זורק איזו מילה וזה הוא יכול להרוס לו שידוך, יכול להרוס לו עסק וכולי וכולי.

שמואל הלפרט: אני רוצה לסיים במה שהגמרא אומרת במסכת עבודה זרה דף י"ט.

שמואל הלפרט: רבי אלכסנדר מספר את הגמרא, יצא לכיכר העיר והכריז, היה רוכל, כמו שהיו פעם רוכלים יש גם היום עוד רוכלים שמסתובבים ומוכרים את הסחורה שלהם, הוא עמד בכיכר העיר ושאל מאן באי חי, מי נושא חיים.

שמואל הלפרט: תארו לעצמכם, יעמוד בן אדם כאן בכנסת וישראל מי רוצה רצפט, מרשם שיוכל להאריך ימים, שיוכל לחיות.

שמואל הלפרט: התאספו שם מאות, אלפים וכולם אמרו אנחנו רוצים חיים, אנחנו רוצים חיים.

שמואל הלפרט: מה אמר להם רבי אלכסנדר?

שמואל הלפרט: אתם יכולים לנחש?

שמואל הלפרט: הוא הוציא ספר תהילים, הוא אמר להם דוד המלך אומר, מי האיש החפץ חיים, אוהב ימים לראות טוב, לא רוצה רק חיים, רוצה גם חיים ברמה גבוהה, חיים טובים.

שמואל הלפרט: נצור לשונך מרעה ושפתך מדבר.

שמואל הלפרט: המרשם הטוב ביותר, הפטנט הטוב ביותר לאריכות ימים, לחיים טובים, לנצור את הלשון מרעה.

שמואל הלפרט: לא לדבר שקרים, לא לדבר דברים רעים, לא לדבר לשון הרע ורכילות.

שמואל הלפרט: זהו המרשם לאריכות ימים.

שמואל הלפרט: אני רוצה לומר אדוני היושב ראש, שהדברים האלה אמורים במיוחד לאלה שמסתובבים כאן בבניין שכל תפקידם הוא רק לדבר כל הזמן.

שמואל הלפרט: ובכלל, פרלמנט זה מלשון השורש של פרלה, פרלה בצרפתית זה לדבר מילים.

שמואל הלפרט: כאשר אנחנו מסתובבים בבניין הזה, כשעיקר תפקידנו לדבר, עד כמה אנחנו צריכים להיזהר בלשון שלנו, בכל מילה שאנחנו מוציאים כאן במיוחד כאשר כל מילה היא מוקלטת בהקלטות ובכתובים ובפרוטוקולים אז כל אחד צריך מפרשת השבוע ללמוד עד כמה שחשוב לשמור על הפה.

מיכאל מלכיאור: יישר כוחו של הרב הלפרט.

מיכאל מלכיאור: דברים שוודאי כולם יסכימו להם, השאלה אם אנחנו באמת נזכה לנהוג לפיהם.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שפה לפחות בוועדת החינוך והתרבות אנחנו משתדלים כמיטב יכולתנו לעשות לפי הדברים החשובים הללו.

מיכאל מלכיאור: גם הפרשה הארוכה ביותר השנה, לכן נתנו עוד כמה דקות הבוקר לעניין.

מיכאל מלכיאור: שתי פרשיות הן הארוכות ביותר שיש במשך השנה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו צריכים הבוקר לדון גם באישור של הבקשה של משרד החינוך לגבי תשלומי ההורים לשנת תשס"ח וגם ביקשנו מהמשרד להביא לנו היום גם את ההזנה כדי שזה לא ישכב עד תחילת שנת הלימודים, יהיה כמו שנה שעברה, שהיה תירוץ לא להתחיל בזמן בגלל שלא אישרנו בזמן ולא אישרנו בזמן בגלל שלא קיבלנו מהמשרד.

מיכאל מלכיאור: ביקשנו גם לקבל את התל"ן היום את זה אני לא ראיתי.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שיש לכם.

מיכאל מלכיאור: יש פה הרבה דיונים הבוקר, הרבה דברים מכריעים הולכים לא רק בתחום הזה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו איזה חוק אחר כך שמעורר הרבה הדים.

מיכאל מלכיאור: החוק 12 שנות לימוד חובה, לא היית פה בשבוע שעבר זבולון אבל אנחנו התקדמנו.

מיכאל מלכיאור: מביאים את זה שנייה ושלישית היום אבל יש כמה שרוצים לחסל את זה.

מיכאל מלכיאור: הרבה לחצים.

מיכאל מלכיאור: אני אומר מראש, הגישה של הוועדה הייתה בשבוע שעבר שאנחנו אחרי שעברנו על ההיגיון הפנימי שיש פה בשינויים הקלים שיש לעומת שנה שעברה, הגישה הכללית של הוועדה הייתה לאשר את זה.

מיכאל מלכיאור: אני גם מזכיר שהיה חבר אחד שהביע התנגדות לאשר את זה והוא נמצא פה היום אז אני בטוח שהוא יכול גם להלחם על הגישה שלו לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מציע לחכות עד שהמנכ"ל ייכנס לדון בזה יותר כי אמרתי שבוע שעבר שאנחנו לא נוכל לאשר את זה בלי.

מיכאל מלכיאור: אני חוזר לדיון שהיה שבוע שעבר, אמרתי שאנחנו לא נוכל לאשר את זה בלי לדעת מה קרן המלגות השנה.

מיכאל מלכיאור: כמובן שיש לנו רצון בצורה ניכרת להגדיל את קרן המלגות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים את אילוצי המשרד ואני יודע שהמשרד נלחם בציפורניו כדי שיהיה בכלל קרן מלגות כי כנראה יש משרדים אחרים שחושבים שלא צריך את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שפשוט המנכ"ל יגיד את דברו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נתייחס היום לטבלה, דיברנו על זה באריכות שבוע שעבר ואני חושב שמיצינו את הדיון.

מיכאל מלכיאור: ההזנה כן נתייחס כי זה לא דנו, אני מדבר על הטבלה של תשלומי הורים.

מירב ישראלי: מה שכתוב, זו הצעה לגובה השתתפות.

מיכאל מלכיאור: מה שכתוב זה על גובה השתתפות הורים לוועדת חינוך של הכנסת, ודובר על הזנה.

מיכאל מלכיאור: אתה פשוט תדבר על קרן המלגות, ואחר כך נעשה על זה דיון קצר ונצביע.

שמואל אבואב: אחרי שהוזהרנו שחיים ומוות זה ביד הלשון, צריך גם לומר אמת, גם להיזהר מהבטחות וגם לא לומר דברי רכיל כפי שאמרת.

שמואל אבואב: אני למדתי שלפעמים גם בעיקום האף גם זה גורל החיים נמצא.

שמואל אבואב: שואלים בן אדם איך ההוא, הוא לא אומר כלום, הוא רק עושה עם האף ככה זה מספיק.

מיכאל מלכיאור: אגב, וגם הפוך.

מיכאל מלכיאור: כשאדם מחייך בצורה נכונה, בזמן הנכון, מקרב.

מיכאל מלכיאור: אגב, לאריכות ימים זה השפה אבל לגבי עולם הבא זה אם אתה יודע לחייך, כך כתוב בגמרא.

מיכאל מלכיאור: לספר בדיחה טובה ולקרב אנשים דרך החיוך.

מיכאל מלכיאור: אתה יודע את שני הדברים.

שמואל אבואב: אנחנו מתמודדים עם העולם הזה והעולם הבא.

שמואל אבואב: רבותיי, אנחנו נדרשנו לבוא בדברים עם האוצר בכדי לראות איך היקף המלגות של שנה שעברה יובטחו גם לשנה הבאה.

שמואל אבואב: דיברתי עם היושב ראש ואמרתי לו שזה ברור למשרד שבהיעדר ההיקף של המלגות של השנה הקיימת לא יאושרו תשלומי הורים ולכן המסגרת תצטרך לעמוד.

שמואל אבואב: אמרתי ליושב ראש ואני אומר גם לוועדה שאנחנו עדיין מנהלים משא ומתן עיקש ועקבי עם האוצר בתוך דרישה בלתי מתפשרת שהאוצר ייתן את חלקו כפי שנתן בשנה שעברה אבל בכל מקרה היקף המלגות יצטרך לעמוד בהיקף של שנה שעברה.

זבולון אורלב: כמה הוא נתן בשנה שעברה?

שמואל אבואב: הם הוסיפו למסגרת התקציבית של המשרד עוד 25 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: אחרי הדרישה שלנו.

זבולון אורלב: סליחה, זה תואם את הגידול הטבעי?

שמואל אבואב: אני מזכיר שבמקור התקציב הקיף כ- 60 אלף תלמידים בשנה.

שמואל אבואב: זה היה הבסיס הנורמטיבי של היקף המלגות במערכת החינוך.

שמואל אבואב: שנה שעברה זה קפץ לכדי 150 אלף.

שמואל אבואב: כתוצאה מכסף תוספתי שהתווסף לנושא של מלגות והשנה אנחנו רוצים להעמיד את אותו היקף ועל זה אנחנו מנהלים עם האוצר ובכל מקרה הסכום הזה יצטרך לעמוד בכדי לעמוד בדרישה של הוועדה וככה אמרנו ומאחורי זה אנחנו עומדים, של ההיקף של שנה שעברה.

שמואל אבואב: זה למעלה מ- 50 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: הדבר השני , נדרשנו בישיבה הקודמת להביא את תשלומי ההורים בנושא של מפעל ההזנה ואנחנו מבקשים להציג את זה כאן.

שמואל אבואב: קיימנו מסכת של התדיינויות ומפגשים עם קרן רש"י, על מנת ליצור התאמה יותר טובה בין ההכנסות של ההורים, בין המצב הסוציו-אקונומי לבין התשלומים שההורים נדרשים לשלם.

שמואל אבואב: הטבלה הזו משקפת, בחלק הימני שלה, את ההכנסה החודשית לנפש שזה הפרמטר במרכיב המשמעותי ביותר לקביעת תעריף השתתפותם של ההורים.

שמואל אבואב: העמודה שמשיקה ל, זה תשלום ההורים לארוחה בתשס"ו, כאן אפשר לראות כמה הורים נדרשו לשלם בתשס"ו.

שמואל אבואב: העמודה שלאחר מכן מדברת על תשלום בתשס"ז והעמודה שלאחר מכן מדברת על התשלום בתשס"ח.

שמואל אבואב: וכפי שאתם רואים כאן, יש פה הקלה עם האוכלוסיות המתקשות, יש פה תוספת של מדרג נוסף של האוכלוסייה שהכנסה לנפש זה 1,800 עד 2,000 מהם להגיע ל- 4.5 שקלים תשלום.

שמואל אבואב: אז זוהי ההצעה בכדי שנוכל לבוא בדברים לרשויות המקומיות וליצור את כל ההתארגנות הנדרשת לפתיחת שנת הלימודים יחד עם מפעל ההזנה.

שמואל הלפרט: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שהמנכ"ל נמצא איתנו ולהעלות שני נושאים.

שמואל הלפרט: נושא אחד שהוא לא בדיוק עומד על סדר היום אבל אני ממש הזדעזעתי היום כאשר ראיתי בעיתון שמשרד החינוך מחליט להקפיא את תקציבם של 24 מוסדות במסגרת החינוך העצמאי בגלל שלא לומדים את תוכנית הליבה.

שמואל הלפרט: אני חושב שזה דבר ללא תקדים, להפסיק תקציבים של אלפי תלמידים כאשר ידוע וברור שגם במוסדות אלה לומדים את תוכניות הליבה בעצם.

שמואל הלפרט: כל מי שלומד תורה לומד מתמטיקה ולומד אלגברה ולומד את כל הלימודים החשובים והחיוניים.

שמואל הלפרט: אינני יודע גם אם נתנו אזהרה לפני כן שיקפיאו את התקציבים ואני רואה את הדבר הזה כדבר חמור מאוד שאין כמוהו, אני פונה למנכ"ל לתת הוראה לבטל את ההקפאה הזו.

שמואל הלפרט: זה לא יעלה על הדעת להפסיק תקציב של 24 מוסדות חינוך בגלל שהם לא לומדים את תוכנית הליבה.

שמואל הלפרט: מוסדות החינוך העצמאי מיום הקמתן, מיד אחרי קום המדינה, היו עצמאים לגבי תוכניות הלימודים שלהם.

שמואל הלפרט: זה היה העיקרון להקמתם, שאף גורם לא יתערב בתוכניות הלימודים, בתכנים שלהם ואני חושב שהדבר הזה היה שגיאה שיצא מפי השליט.

שמואל הלפרט: אני מקווה שהדבר הזה יבוטל באופן מיידי.

שמואל הלפרט: הדבר השני אני רוצה לומר למנכ"ל, אינני יודע אם ידוע לך, באחת הישיבות כאן בוועדה שאני יזמתי בעצם יזמתי דיון במליאה ואחר כך התקיים דיון בוועדה, הוחלט פה אחד שילדי הפטור ייהנו גם כן מתוכנית ההזנה.

שמואל הלפרט: לא ייתכן ש- 40, 50 אלף ילדים שלומדים במוסדות פטור, לומדים מהבוקר עד הערב, יום לימוד ארוך כולם, לא ייהנו מתוכנית ההזנה בגלל שההורים החליטו שהם לומדים במוסדות פטור לכן צריכים להרעיב אותם.

שמואל הלפרט: הוועדה החליטה, ואני מאוד מבקש מהמנכ"ל להביא את זה לדיון בהנהלה ולהחליט על אישור מתן הזנה גם למוסדות הפטור.

מיכאל מלכיאור: יש עוד הערות רק לגבי הנושא של קרן המלגות?

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר עכשיו על ההזנה.

ישראל פנחס: כפי שהודענו כבר כמה פעמים בוועדה הזו, הנושא של, הדרישה שלך אדוני שמשרד האוצר ימלא את ההתחייבויות היא באמת דרישה נכונה אבל אנחנו באים פה ואומרים דבר פשוט.

ישראל פנחס: יש פה מעשה הונאה ואחיזת עיניים ואני אגיד למה.

ישראל פנחס: הכספים האלה, גם אם הם מגיעים, אנחנו לא יודעים עוד, גם אם מגיעים, הם לא מגיעים לכיס של ההורים, הכספים האלה הולכים חלקם הגדול, הולכים לכיסם של רשויות ובעלויות ואני יכול אדוני המנכ"ל אם תזמין אותי למשרדך אני יכול להוכיח לך שמה שאני אומר זה נכון ולכן אני מבקש לרשום את זה.

ישראל פנחס: יש פה בעיה, הכספים האלה עדיף שלא יגיעו כי הם לא הולכים ליעדם.

דוד פלבר: אני מטפל בנושא התקציב המלגות של המשרד.

דוד פלבר: בשנה האחרונה חילקנו למעלה מ- 50 מיליון שקל.

דוד פלבר: עשינו ביקורות אחר כך בבתי הספר,

ישראל פנחס: מה מטרת הכספים האלה אתה יכול להגיד לי?

דוד פלבר: מטרת הכספים זה סיוע בתשלום.

זבולון אורלב: קרן המלגות זה לא 91 מיליון?

רונית תירוש: זה מה שאביגדור הבטיח.

מיכאל מלכיאור: אני אסביר מה היה שנה שעברה.

מיכאל מלכיאור: שנה שעברה, צריך להגיד, שנה לפני זה זה היה נדמה לי 23 מיליון שקל שנה לפני זה.

מיכאל מלכיאור: השרה אחרי התדיינות הגדילה את זה בבקשה לוועדה ל- 45 מיליון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו הבטחה מראש הקואליציה שזה יגדל לכפול מזה היה מדובר על 91 מיליון.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו הבטחה מראש הקואליציה, והוא לא עמד בהבטחתו כי מי שהבטיח לו לא עמד בזה, ואני לא רוצה להיכנס לזה.

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר אנחנו אישרנו, היה לי משא ומתן עם האוצר בעניין הזה והובטח מהאוצר שהם יוסיפו לתקציב של משרד החינוך ובסופו של דבר אנחנו אישרנו את זה על 55 מיליון שקל.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת הגדלה מעבר למה שהגדילה עשרה בעוד 10 מיליון שקל.

זבולון אורלב: מתוך זה 25 מיליון שקל האוצר נתן?

מיכאל מלכיאור: נוספים.

שמואל אבואב: המשרד הגדיל 25 ואביגדור יצחקי או מטעמו הגיעו ל- 10 סך הכל הגיע ל- 55 מיליון זה גם מה שחולק.

שמואל אבואב: בכל שנה היה 23 מיליון שקלים בבסיס התקציב של המשרד.

שמואל אבואב: בשנה שעברה היו שתי תוספות.

שמואל אבואב: תוספת אחת במסגרת המשא ומתן תוספות תקציב של המשרד.

שמואל אבואב: האוצר הוסיף 25 מיליון.

שמואל אבואב: לאחר מכן דין ודברים שנעשה כאן בוועדה והתערבותו של יושב ראש הקואליציה וכולי וכולי זה הסתכם בתוספת עוד 10 מיליון שקל.

שמואל אבואב: בסך הכל הוצאו בשנה שעברה 55 מיליון שקלים ל- 150 אלף תלמידים למלגות לעומת 60 אלף תלמידים בשנה שעברה.

זבולון אורלב: אני אגיד לך למה אני שואל כי השרה הציגה שהתוספת מעל 23 מיליון שקלים זה כאילו תוספת שהיא עשתה בשינוי סדרי עדיפויות הפנימיים במשרד.

זבולון אורלב: עכשיו מתברר שזה לא כך.

שמואל אבואב: אני אגיד לך למה זה גם כך אפשר לראות את זה כי במשא ומתן שהשרה קיימה עם האוצר אז עלו שם כל מיני סעיפים והיא הסבירה שהחשיבות שיוסיפו לה את הכסף לנושא הזה היא חשבה והיא לקחה על עצמה משימות אחרות שהאוצר השית עלינו מתקציבי המשרד.

שמואל אבואב: אז אפשר לראות את זה אותו דבר.

מיכאל מלכיאור: אני מציע, אני רוצה להדגיש לפני ההצבעה, א' אני לא שבע רצון עם כל הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: שיהיה ברור לגמרי.

מיכאל מלכיאור: מאחר והמשרד הביא הצעה שאני מקווה שזו הצעה שמגובה על ידי כלל משרדיי הממשלה וביטוח לאומי וכולי, הצעה שוודאי משפרת בהרבה את המצב לעומת המצב של היום.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט דבר בלתי נסבל מה שיש היום.

מיכאל מלכיאור: מאחר והביא הצעה וכל אחד מבין שאת ההצעה הזו אי אפשר ליישם השנה, מאחר והביאו הצעה כזאת, אני יכול להבין את הבקשה העכשיו בינתיים לאשר, מה שהיה שנה שעברה אותו דבר עם השינויים הקלים שקיבלנו עליהם הסבר ואני חושב שסך הכל חוסכים להורים ולא הוצאה להורים.

מיכאל מלכיאור: השינויים במיוחד בנושא השאלת הספרים.

מיכאל מלכיאור: אני אומר לכם את זה עכשיו ואני אומר את זה לפרוטוקול.

מיכאל מלכיאור: לא יהיה כזה דבר יותר ולא תבואו בחודש מאי יוני שנה הבאה ותגידו לא הספקנו, לא קיבלנו הסכמת האוצר וזה אנחנו נאלצים לעשות עוד שנה.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת יש דרישה אבסולוטית של הוועדה שעכשיו, לא בעוד חצי שנה, לא בעוד איזה כי זה בדרך כלל מה שקורה שם, מחכים עד הרגע האחרון ואז אין אופציות וגב לקיר וזה גם מה שהשרה אמרה אגב שהיא הביאה, היא אמרה שזה בכלל לא התקציב שאני רוצה, זה התקציב של לימור לבנת אבל אני חייבת לעשות את זה בגלל שאני חדשה במשרד.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להמשיך את הפרסה הזאת, תעשו את זה עכשיו במשך הסתיו, נהיה שותפים לזה.

מיכאל מלכיאור: יש לי עוד כמה רעיונות איך לפתור את זה בצורה יותר יצירתית ממה שהוצע עד עכשיו, אני חושב שזה יכול לעזור למשרד.

מיכאל מלכיאור: אבל מאחר וזה המצב כרגע אני מציע לאשר את זה אבל אני אומר חד משמעית לפני זה, הדרישה שלנו שה- 55 מיליון הללו, שאתה מבטיח לנו, הדרישה שלנו חד משמעית שזה יבוא ממקורות אוצרים.

מיכאל מלכיאור: שלא יבואו להגיד שאנחנו דורשים עוד קיצוץ של המשרד בגלל שהסכמתם ל- 50.

מיכאל מלכיאור: לא הייתה לכם ברירה אלא להסכים לזה, בתי הספר והעיריות אי אפשר להיערך אם זה לא יוצא עכשיו, זה גם תאריך אחרון ולכן אנחנו מאשרים את זה בתנאי מפורש שהתקציב יבוא ממקורות אוצרים.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממי שמצביע בעד הבקשה של משרד החינוך מרים את ידו עכשיו.

מיכאל מלכיאור: – 3 בעד.

מיכאל מלכיאור: מי שמצביע נגד מרים את היד.

שמואל הלפרט: 3 נגד, ההצעה לא עברה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב ראש, שאלת מי נגד, אני מבקש לומר לפרוטוקול שהצביעו 3 נגד וההצעה לא עברה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו נעשה רביזיה מיידית.

מיכאל מלכיאור: מי בעד הצעת משרד החינוך?

מיכאל מלכיאור: מי מצביע נגד?

מיכאל מלכיאור: 1 מי נמנע?

מיכאל מלכיאור: 1 3 בעד, 1 נגד, 1 נמנע זה היה בלי הזנה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אני מבקש ממך לענות לשאלה.

דוד פלבר: לשאלתך, אנחנו מחלקים את הכסף כעיקרון לא ישירות להורים.

דוד פלבר: הכוונה של תקציב המלגות הוא לסייע בתשלומי הורים על טיולים, על הצטיידות, על אביזרי לימוד, על אביזרים מסוג זה.

דוד פלבר: כדי שהכסף לא ייבלע במה שנקרא ה"חור השחור" לא של רשויות מקומיות ולא של חשבונות באוברדרפט של הורים, הכסף עובר לבתי הספר.

דוד פלבר: בדרך הזאת אנחנו מוודאים שהוא משמש לצורכי חינוך.

דוד פלבר: אתה נותן את זה ישר להורה אתה לא יודע לאן זה יגיע.

דוד פלבר: יש מקומות שזה ישמש לחינוך ויש מקומות שזה ישמש לדברים אחרים לכן ההחלטה,

יצחק קדמן: למה אתה משמיץ את ההורים?

דוד פלבר: זה יכול לשמש למכולת, זה יכול לשמש לספרי לימוד.

דוד פלבר: זה לא בהכרח.

יצחק קדמן: אנחנו עברנו כבר את שנות ה- 50 שאמרנו כולם קונים עראק.

יצחק קדמן: אבל למה?

יצחק קדמן: הורה נאמן על זה שהוא יוציא את זה לילדו לחינוכו.

דוד פלבר: לילדו וודאי, אבל זה יכול להיות לאוכל של האוכל, זה יכול להיות לתרבות של הילד.

דוד פלבר: זה לא בהכרח יהיה לאביזרי הלימוד.

דוד פלבר: אני מצטער שזה מקומם אותך אבל כשאתה נותן כסף אתה לא יודע למה הוא ישמש.

דוד פלבר: זה יכול להיות לאוכל שזה יותר מספר, זה יכול לא לאוכל.

ישראל פנחס: טעות חמורה אדוני.

ישראל פנחס: אתה טועה ומטעה את הציבור.

ישראל פנחס: תשלומי הורים זה לא מס.

ישראל פנחס: אתה לא יכול להשתמש בזה לכל דבר.

ישראל פנחס: תשלומי הורים זה כל אחד משלם עבור הילד שלו ואם לא השתמשת בכסף אתה צריך להחזיר אותו.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך.

מיכאל מלכיאור: אם אתה מתחיל לענות אז אתה גם תקבל תשובות.

מיכאל מלכיאור: תענה לשאלה המקורית וזהו.

דוד פלבר: על פי הרציונאל שתיארתי הכסף הולך ישירות לבתי הספר.

דוד פלבר: בבתי הספר תלמיד חייב לשלם כסף ותמורת המלגה הוא מזוכה.

דוד פלבר: הוא יכול לצאת לטיול שנתי בהנחה או בחינם, הוא יכול לקבל פטור מתשלומי הורים, בדרך הזאת אנחנו בטוחים.

דוד פלבר: יש תשלומי הורים שהוועדה אישרה.

קריאה: זה תשלום רשות.

דוד פלבר: 30 שקל ביטוח תאונות אישיות.

דוד פלבר: הוא מקבל מלגה בסך 30 שקל ועל ידי זה ההורים פטורים מלשלם 30 שקל לבית הספר.

יצחק קדמן: אין מלגה בגובה 30 שקל.

דוד פלבר: נכון.

דוד פלבר: המלגות בדרך כלל הן בסביב 250 שקל שזה יכול לכסות אגרת ספרי לימוד, טיול שנתי, כל תשלום שההורים נדרשים לשלם.

דוד פלבר: אם לא רוצים לשלם לא ישלמו.

דוד פלבר: אני לא נכנס כרגע לעניין הזה.

דוד פלבר: הורה שלא יכול לשלם תשלומים שבית הספר משית עליו יכול לקבל מלגה שמלגות נעות בדרך כלל סביב 300 שקלים.

דוד פלבר: ביסודיים זה קצת פחות, בעל-יסודי זה קצת יותר.

דוד פלבר: אין כסף.

דוד פלבר: ההורה מקבל מלגה מבית הספר ובפועל ברוב המקרים לא עובר מזומן מיד ליד ולא שיק.

דוד פלבר: הוא פשוט מזוכה בכרטיס התלמיד.

דוד פלבר: אנחנו עושים ביקורות, ההורה חותם שהוא יודע קיבלתי 280 שקל זיכוי בכרטיס שלי.

דוד פלבר: הכסף לא נשאר ברשויות, רוב הכסף נכנס לחשבונות בנק של בית הספר לא של רשויות מקומיות ובביקורות שאנחנו עושים כל שנה בין 5 ל- 10% עוברים ביקורת.

דוד פלבר: בודקים את התהליך, בודקים שהיו קריטריונים, בודקים שעבר הכסף, בודדים,

ישראל פנחס: אתה יכול להראות לי את זה?

דוד פלבר: בבקשה, יש לי את זה פה.

ישראל פנחס: אז אני אראה לך איפה אתה טועה אדוני.

דוד פלבר: רגע, תן לי לסיים את המשפט ואחר כך תגיד את מה שאתה רוצה.

דוד פלבר: אנחנו בביקורות שלנו מוצאים בין 1 ל- 2 לכל היותר 3 בתי ספר בשנה ב- 150 ביקורות שאנחנו עושים,

ישראל פנחס: כמה?

דוד פלבר: ב- 150 ביקורות מתוך 2,500 זה למעלה מ- 5%, מוצאים במוסדות בודדים שהייתה בעיה.

דוד פלבר: או שלא היה קריטריון או שהכסף הגיע ולא זוכה, או שההורים לא חתמו.

דוד פלבר: אחוז הכשל מהנהלים שלנו הוא פחות מ- 1%.

ישראל פנחס: תענה לי בבקשה על השאלה.

ישראל פנחס: מתוך 150 בתי ספר שבדקת בכמה מהם יש לך ביד דוחות כספיים של בית הספר?

דוד פלבר: אני לא בודק את זה.

ישראל פנחס: למה?

דוד פלבר: כי אני לא רואה חשבון, אני לא מבקר של בית הספר.

דוד פלבר: אני נותן כסף ובודק שהכסף שנתתי 12,000 שקל, 16,000 שקל יש עליהם חתימה כמו קבלה.

דוד פלבר: כל הורה חותם.

דוד פלבר: אני בודק נתתי לך 12,000 נתת 20 מלגות של 500 שקל, תראה לי, הוא מוציא לי 20 שוברים חתומים.

ישראל פנחס: אתה בסדר גמור המערכת לא כל כך בסדר ואני אגיד לך למה.

דוד פלבר: אני מייצג פרויקט מסוים.

דוד פלבר: המערכת היא ענקית אני לא בא להגיד איך היא מתנהלת.

דוד פלבר: אני אומר שהכסף הזה לטענתך שמגיע לרשויות מקומיות ולא מגיע להורים על זה אני חולק.

ישראל פנחס: מתוך 2 מיליארד שקלים שמשלמים ההורים ואני מייצג פה את ההורים לתוך האפור הזה של תשלומי הורים, חצי מיליארד שקל כלומר רבע, לפחות רבע מזה לא נעשה בהם שימוש.

ישראל פנחס: כלומר, המערכת גובה בערך 30% יותר ממה שצריך.

ישראל פנחס: עכשיו, מה קורה?

ישראל פנחס: אני משלם תשלומי הורים, אני אמור לשלם תשלומי הורים עבור הילד שלי.

ישראל פנחס: מה שלא עשו בזה צריך לחזור אליי אבל הכסף לא חוזר אליי.

ישראל פנחס: אתה יודע למה?

ישראל פנחס: אני מממן את אותם 30% שלא משלמים והכסף שמגיע להם מלגות אין מה לעשות איתם זה הולך לכיס של הרשויות והבעלויות.

ישראל פנחס: עכשיו, אם אתה רוצה שאני אוכיח לך.

יצחק גלנטי: אם אתה יכול לתת דוגמא.

ישראל פנחס: הנה.

ישראל פנחס: אני מבקש, אני מציע למנכ"ל משרד החינוך.

ישראל פנחס: קח בבקשה לא 150, 100 בתי ספר באופן אקראי, בוא תעשה את זה איתי ביחד, בוא ננסה להוציא את הדוחות הכספיים שזו משימה בפני עצמה, בדוחות הכספיים אתה תראה שמי שמממן את הנזקקים, הרי המלגות המטרה שלהן היא לממן את הנזקקים.

ישראל פנחס: ההורים מממנים אותם והכסף הזה הולך למקום אחר.

ישראל פנחס: לאן בדיוק, אני משער שזה לרשויות ולבעלויות.

ישראל פנחס: עד כאן גמרתי.

ישראל פנחס: אבל אני מציע לעשות את זה.

ישראל פנחס: 100 בתי ספר זו סטטיסטיקה מצוינת.

יצחק גלנטי: אני מבקש בכל זאת לשאול את השאלה.

יצחק גלנטי: אתה יכול לתת דוגמא של בית אחד כזה שאתה יודע שאכן יש יתרות שהלכו, על פי מה שאתה טוען, הלכו לרשות המקומית.

יצחק גלנטי: אחת על מנת שיהיה אפשר לקבל אותו בתוך טסט קייס.

ישראל פנחס: אני אביא לך את הדוחות הכספיים.

ישראל פנחס: כי בלי דוח כספי אני לא יכול להוכיח שום דבר.

אתי בנימין: אני מבקשת לשאול שתי שאלות דוד.

אתי בנימין: האחת, במידה וההורים לא חותמים איך אתם יודעים איזה פיקוח יש לכם שהכסף הלך באמת להורים, על המלגה.

אתי בנימין: הורה צריך לחתום שהוא קיבל מלגה ושהמלגה משמשת לצורך מסוים.

אתי בנימין: אני רוצה לדעת האם יש לכם איזה שהוא פיקוח אם ההורים לא חותמים לאן הולך הכסף.

אתי בנימין: זו השאלה האחת שלי.

אתי בנימין: השאלה השנייה שלי, במידה וההורים משלמים את כל התשלומים שאושרו עכשיו פה בוועדה והם מקבלים מלגה, הם אמורים לקבל מלגה ובית הספר אומר או.

אתי בנימין: קי.

אתי בנימין: המלגה הזאת הולכת לטובת תשלום התל"ן.

אתי בנימין: האם מותר לבית הספר לעשות את זה?

דוד פלבר: לשאלה הראשונה, כמו בכל דבר, מי שלא עובד לפי הנוהל הזה אין לי ידיעה.

דוד פלבר: אם ההורה לא חתם על הקבלה שהוא אישר את הכסף מבחינתי זה סימן שהמנהל שמר את הכסף אצלו.

דוד פלבר: מצאנו את זה השנה במקרה אחד.

דוד פלבר: הגענו לבית ספר.

דוד פלבר: לא היו שוברים, שאלנו אותו מה קרה.

דוד פלבר: הוא אמר עדיין לא הספקתי לחלק את הכסף.

דוד פלבר: מתוך 150 בית ספר אחד.

דוד פלבר: כל האחרים מצאנו חתימות.

דוד פלבר: לפעמים חסרה חתימה מתוך 32 הורים.

דוד פלבר: אומר האב היה בחו"ל האמא לא הגיעה, לא חתום אבל בסך הכל יש מתוך ה- 150 בתי ספר ברובם המכריע למעט מקרים יוצאים מן הכלל יש חתימה של ההורים על שוברים וזה נמצא בבית הספר, ניתן לביקורת גם שלכם.

דוד פלבר: אתם מוזמנים, זה לא סוד.

דוד פלבר: לגבי, אם זה יכול, אם הורה לא חייב כסף לבית הספר וזה היה השנה ב- 17 בתי ספר שהורים אכן השלימו את כל חובם לבית הספר ואז ההורים,

אתי בנימין: כל חובם זה כולל התל"ן?

דוד פלבר: מקבלים שיק.

דוד פלבר: אני אומר מה הכלל.

דוד פלבר: הכלל הוא שאם אתה לא חייב כסף לבית ספר ונניח התאמצת, לקחת הלוואה בבנק כדי לשלם תשלומי הורים אבל נמצאת זכאי למלגה כי אתה במצב סוציו-אקונומי ירוד, אתה מקבל שיק.

דוד פלבר: וזה קורה.

יצחק קדמן: אני מבקש להגיד כמה דברים לנושא קרן המלגות.

יצחק קדמן: אני אעשה את בקיצור.

יצחק קדמן: אחר כך גם מילה לגבי ההחלטה שהתקבלה פה על תשלומי הורים.

יצחק קדמן: קודם כל אני רוצה שנדע על איזה סדרי גודל אנחנו מדברים.

יצחק קדמן: על פי הנתונים שמוכרים לכולכם למעלה מ- 33% מהילדים בישראל חיים מתחת לקו העוני.

יצחק קדמן: אם אינני טועה יש מיליון וחצי תלמידים במערכת החינוך, אדוני המנכ"ל, אולי קצת יותר.

יצחק קדמן: אם לוקחים את אותם 33% הרי שבמערכת החינוך יש למעלה מ- 500 אלף ילדים מתחת לקו העוני.

יצחק קדמן: 500 אלף ילדים מתחת לקו העוני.

יצחק קדמן: המנכ"ל עצמו ציין שבשנה שעברה חולקו מלגות ל- 150 אלף ילדים.

יצחק קדמן: זאת אומרת פחות משליש מהילדים שחיים מתחת לקו העוני קיבלו מלגה.

יצחק קדמן: זה רק כדי שתהיה לנו פרופורציה.

יצחק קדמן: זה לא פותר שום דבר.

יצחק קדמן: ולכן אותה קרן מלגות או פרויקט מלגות או תקציב מלגות או איך שלא קוראים לזה, לא פותר אפילו קצה קצהו של הבעיה.

יצחק קדמן: בנוסף על כך צריך לזכור שאם אינני טועה על פי משרד החינוך, המלגה הממוצעת עמדה על כ- 250 שקל למשפחה כאשר רבות מהמשפחות נדרשות לשלם בתשלומי ההורים אלף שקל ויותר.

יצחק קדמן: אני לא הולך כבר על אלפי שקלים אני הולך על דברים שיותר סבירים.

יצחק קדמן: מה תעשה משפחה מתחת לקו העוני שנדרשת לשלם 1,000 שקלים ובמקרה הטוב איתרע מזלה והיא קיבלה מלגה בסך 250 שקלים?

יצחק קדמן: אנחנו לא נותנים פה שום פתרון גם למשפחות החלשות ביותר.

יצחק קדמן: תשלומי ההורים נתבעים מיד בתחילת השנה.

יצחק קדמן: השנה היינו זריזים, אתם תראו שעוד לפני שיתחיל ה- 1 לספטמבר, עוד לפני שהתחילה שנת הלימודים כבר יהיו טפסים שישלחו להורים הביתה עם בקשה ודרישה לתשלום.

יצחק קדמן: קרן המלגות משום מה או תקציב המלגות או איך שלא תקראו לזה במקרה הטוב מחולק במחצית השנה, בחלק מהמקרים בשנה האחרונה עם אותם 10 מיליון שנמצאו באקראי אחרי שלא ידעו עליהם במשרד החינוך, הם חולקו בסוף השנה.

יצחק קדמן: כלומר, ההורים החלשים ביותר, שמקבלים מלגה קטנה ביותר גם נדרשים לממן מימון ביניים את המערכת.

יצחק קדמן: מדוע אפשר להודיע על תשלומי הורים בתחילת השנה וקרן מלגות ניתנת במקרה הטוב באמצע השנה אם לא, בסוף השנה.

יצחק קדמן: זה מצב אבסורדי שאי אפשר להשלים איתו.

יצחק קדמן: קרן המלגות מתבצעת כיום בצורה בלתי סבירה לחלוטין, ללא שום קריטריונים אחידים ושוויוניים.

יצחק קדמן: אותה משפחה עם אותה רמת הכנסה במקום מסוים יכולה לקבל תשובה חיובית ובמקום אחר אותו גודל משפחה אותה רמת הכנסה תקבל תשובה שלילית.

יצחק קדמן: הקריטריונים הם דיפוזיים לחלוטין, נתונים לשיקול דעתו של מנהל בית הספר שוודאי רוצה לעשות את הטוב ביותר אבל זה מצב בלתי אפשרי ואני כבר הודעתי, אנחנו נלך על זה לבג"ץ.

יצחק קדמן: לא יכול להיות ששתי משפחות באותו מצב סוציו-אקונומי אחת תקבל ואחת לא.

יצחק קדמן: במפעל ההזנה עשיתם תשלום לפי רמת הכנסה ומספר נפשות.

יצחק קדמן: לא יכול שבקרן המלגות זה ילך על פי איזו שהיא תחושה סובייקטיבית לחלוטין.

יצחק קדמן: זה מצב שאי אפשר לעמוד בו ואני מבקש לתקן אותו.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש את התייחסות המנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה רק להגיד למנכ"ל, שקיימנו על כל הנקודות הללו דיון מעמיק וכל הוועדה הסכימה לדברים של יצחק קדמן בנושא הזה וראוי שתתקנו את הדברים לגבי החלוקה בשנה הבאה.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, אל תראו בהסכמתנו להצעה גם הסכמתנו באי השוויון ואי השקיפות בחלוקת המלגות הללו, ודאי לא בהסכמה לזה שזה רק מגיע בסוף השנה זה חוטא בכל המטרה של קרן המלגות אם זה לא נעשה בצורה שוויונית, שקופה ושזה בא מלכתחילה.

מיכאל מלכיאור: אני לא אעשה על זה דיון כי אנחנו חייבים.

מיכאל מלכיאור: זה רק, תרשמו בפנינו שזו גם בקשת הוועדה, לא רק, כמובן זה מספיק שזה בא מהמועצה לשלום הילד אבל שזאת גם בקשת וועדת החינוך בעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שיש לנו הסכמה מלאה בעניין, או שאתה רוצה להתייחס?

שמואל אבואב: איך שאתה רוצה, אני יכול להשיב.

מיכאל מלכיאור: תשיב כשאתה תעבוד על הדברים ותתקן אותם, פשוט אנחנו חייבים להספיק את ההזנה.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע אם יהיו לזה הערות.

מיכאל מלכיאור: יש לכם בפניכם את הבקשה מה שכתוב הצעה לגובה השתתפות הורים לוועדת חינוך של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש פה טבלה של, היו לנו הרבה דיונים בשנה שעברה עד שהגענו לחלוקה הזו במיוחד בשכבות היותר חלשות סוציו-אקונומית יותר חלשות, הייתה לי התדיינות רחבה, שוב, מול האוצר עד שהגענו למלא את הבקשה של הוועדה.

מיכאל מלכיאור: אז קיבלנו את מה שדרשנו.

מיכאל מלכיאור: יש פה הצעה שללא שינוי נגיד במחצית השנייה ושהשינוי במחצית השנייה זה 15 אגורות שאני לא מזלזל בזה ברמות 6 ו- 7 ו- 20 אגורות ברמות 8, 9 ו- 10.

מיכאל מלכיאור: זאת ההצעה של המשרד.

מיכאל מלכיאור: אתה רוצה לנמק למה הייתם צריכים ל,

שמואל אבואב: הסברתי את זה בפתיחה.

מיכאל מלכיאור: הסברת את זה בפתיחה, O.K.

מיכאל מלכיאור: האם יש ספציפית על הנושא הזה מחברי הכנסת שאלות?

מיכאל מלכיאור: יש שאלה של הרב הלפרט שאני מבקש שתתייחס אליה.

שמואל אבואב: הגדרת הבעיה היא, שמשרד המשפטים דרש ממשרד החינוך באותם 24 או 26 מוסדות שלא מקיימים את הליבה במלואה, רק בחלקה, בין 50% ל- 75% להעביר את גובה ההשתתפות בהתאם להיקף הליבה.

שמואל אבואב: עד עכשיו אמרנו שגם חלקיות ליבה בפרשנות של משרד החינוך מאפשרת מימון מלא למוסד.

שמואל אבואב: ובהתדיינות שהייתה במשרד המשפטים תבעו מאיתנו ודרשו מאיתנו ליצור הלימה בין גובה התקצוב לגובה והיקף לימוד הליבה.

שמואל אבואב: זו הגדרת הבעיה.

שמואל אבואב: ב- 24 או אולי עוד 2 מוסדות, שאנחנו בודקים את זה עכשיו, בחינוך העצמאי.

שמואל אבואב: זאת הבעיה.

שמואל אבואב: זו הייתה דרישה חד משמעית.

מיכאל מלכיאור: על זה נאמר הביטוי לאכול את הלב.

שמואל אבואב: עכשיו אנחנו מנסים לראות האם יש אפשרות באותם מוסדות שהיקף הליבה הוא קיים רק לא במלואה, האם אפשר להגיע לליבה רחבה יותר בכדי לפתור את בעיית התשלומים.

שמואל אבואב: זו הפרשנות המשפטית.

שמואל אבואב: למשרד בעבר הייתה תפיסה ומדיניות שונה שהובהרה והוגדרה על ידי משרד המשפטים בצורה חד משמעית כרגע בבחינת הוראה מה לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני שוב בנושא הזה, אני לפחות עמדתי אני רוצה גם שיירשם בפרוטוקול.

מיכאל מלכיאור: אסור להשתמש בכל הדברים מסביב לנושא החינוך, הזנה, פסיכולוגים, חינוך מיוחד, כל הדברים האלו במאבק על מהות של החינוך הציבורי בישראל ויש מקום לדיון על זה וגם על החוק שעבר בטרומית שבוע שעבר, יש מקום לדיון רחב גם ציבורי וגם פה בוועדה.

מיכאל מלכיאור: אבל אסור להשתמש בדבר הזה נגד ילדים.

מיכאל מלכיאור: אסור להגיד נגד ילדים אתם לא תקבלו אוכל כי ההורים שלכם החליטו שתלמדו חצי ליבה ולא שלושת רבעי ליבה.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט דבר מוסרית, יהודית דבר שאי אפשר לקבל אותו, לא כלפי ולא משנה עכשיו אם זה בית ספר דמוקרטי בחדרה או זה בית ספר חרדי בלא משנה איפה.

רונית תירוש: גם משפטית.

רונית תירוש: התקצוב עצמו הוא עבור שעות לימוד ולא התוספות.

שמואל אבואב: מדובר על שעות לימוד.

מיכאל מלכיאור: לכן אומר יושב ראש בצדק לא לפגוע בדברים שמסביב.

שמואל אבואב: מה שהורידו זה שעות לימוד.

רונית תירוש: ההזנה לא נמצאת שם?

שמואל אבואב: ההזנה היא בכלל לא מוגדרת בפטור.

מיכאל מלכיאור: אבל על כל זה נעשה דיונים נפרדים.

מיכאל מלכיאור: כי אנחנו נטפל בכל הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה היה טוב אם היו מביאים,סליחה, אנחנו בסיכום.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהיה טוב אם היו מביאים חוק חינוך חרדי ממלכתי והיו מכניסים את כל הדבר הזה בתוך הסדרים קבועים גם עם תנאים, גם מול החינוך החרדי שלגבי כל הטיעונים שיש, לגבי גודל כיתות ובחירת תלמידים וכל הדברים האלו היו נכנסים, כל הדברים לתוך קריטריונים והיו משלמים בצורה שוויונית והגונה לכולם.

מיכאל מלכיאור: הייתי רוצה מאוד לשמוע שדבר זה יעשה אבל לא זה הדיון עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לגבי הטבלה.

שמואל הלפרט: אני מציע שאנחנו בוועדה נחליט היום, שהיא מבטלת את ההחלטה של ביטול תקצוב של 24 בתי ספר.

שמואל הלפרט: לא יעלה על הדעת דבר כזה.

שמואל הלפרט: כפי שאתה בעצמך אמרת, אדוני היושב ראש, אני מבקש שהוועדה תחליט עכשיו שהיא מתנגדת בתוקף להעניש 24 בתי ספר בגלל לימודים או אחרים.

שמואל הלפרט: לא יעלה על הדעת שיענישו עשרות אלפי תלמידים.

מיכאל מלכיאור: אני מוכן לעשות על הדבר הזאת החלטה נפרדת אבל לא כחלק מההצעה של הזנה.

שמואל הלפרט: לא כחלק.

שמואל הלפרט: אני מבקש שוועדת החינוך מחליטה שהיא מתנגדת בתוקף להחלטת המשרד להפסיד את התקצוב.

שמואל אבואב: זה לא המשרד.

מיכאל מלכיאור: זה משרד המשפטים.

שמואל הלפרט: אינני יודע של מי, של מי שאתה רוצה, של תקצוב 24 המוסדות האלה.

שמואל הלפרט: אין דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: טוב, בוא, אני, קודם כל ההצעה שיש כרגע על הסדר,

שמואל הלפרט: זה דבר מעין כמוהו.

שמואל הלפרט: היום מחליטים על 24 בתי הספר האלה ומחר יחליטו על 24 בתי ספר שאת מעוניינת שלא יקבלו תקציב.

שמואל הלפרט: איזה מן דבר זה?

שמואל הלפרט: תקצוב של 24 בתי ספר?

רונית תירוש: אפשר לקיים על זה דיון, יש לי מה להגיד.

שמואל הלפרט: את יכולה להגיד מה שאת רוצה אבל בינתיים אני מבקש שהוועדה תחליט שהיא מתנגדת להחלטה של הפסקת מימון 24 בתי ספר.

מיכאל מלכיאור: אני קודם אעשה הצבעה.

שמואל הלפרט: החלטה דרקונית שלא הייתה כדוגמתה מאז הקמת מדינת ישראל.

שמואל הלפרט: דרקונית חמורה מעין כמוה.

מיכאל מלכיאור: הרב הלפרט אתה העברת היטב את עמדתך הנחרצת בזה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש הצבעה על תמיכה בהצעת משרד החינוך לגבי גובה השתתפות ההורים לוועדת החינוך של הכנסת ואני שוב אומר, אנחנו לא נסכים גם לפרסה שהיה שנה שעברה בביצוע ההזנה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזה לא משנה אם זו אחריות המועצות כאלו ואחרות, הדבר לא נעשה, והביצוע היה מאוד לוקה כפי שאתה גם הסברת לנו במשך השנה.

מיכאל מלכיאור: השנה אתם נערכתם בזמן, אתם מכירים יותר טוב ממה שהכרתם שנה שעברה, ההחלטות התקבלו בזמן לכן גם צריך לבצע, אין שום סיבה שבתחילת שנת הלימודים לא יכולים כבר להפעיל את ההזנה כמו שצריך.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שכך זה יהיה.

יצחק גלנטי: יש לי שאלה אם אפשר, התשלום, פשוט אני לא מתמצא כל כך, התשלום מתבצע כתשלום חודשי או כתשלום שנתי?

שמואל אבואב: זה בפריסת תשלומים כפי שבתשלומי הורים, שנאמר כאן אגב שזה לא באופן גורף.

שמואל אבואב: ישנם הורים רבים שפורסים את תשלומיהם על פני השנה ולא בתשלום אחד ולא נדרשים לשלם מבעוד מועד והורים שמתקשים אז ממתינים בבית הספר למלגות וכל שיקול, הרעיון היה שבית ספר הוא מוסד שמכיר את הילדים, זה הרעיון, זו התפיסה, אם בית ספר לא מכיר אותם ולבית ספר לא ניתן שיקול דעת ולבית ספר לא ניתן כלים אז מה אנחנו נעשה?

יצחק קדמן: למה בהזנה אתה לא קובע שיקול דעת של המנהל?

שמואל אבואב: למה למנהל בית ספר ולצוות החינוכי, אין את שיקול הדעת ואת התבונה ואת ההכרות של ילד.

יצחק קדמן: זה לא קשור לתבונה.

יצחק קדמן: אם ההורה קרה לו אסון וזרקו אותו מהעבודה והוא לא רוצה ללכת, הרבה פעמים בית הספר לא יודע.

יצחק קדמן: כי ההורה לא רוצה להשפיל את עצמו.

יצחק קדמן: אבל מה זה משנה?

יצחק קדמן: למה במקום אחד יקבל הורה באותו מצב, במקום אחר הוא לא יקבל.

יצחק קדמן: תסביר לי.

יצחק קדמן: איך יכול להיות מצב כזה?

קריאה: למה בבית ספר אחד יש מזגן ובבית ספר אחר אין?

שמואל אבואב: יצחק אני שואל אותך, מה המדיניות הנכונה?

שמואל אבואב: לקבוע שבלונה אחידה בלי גמישות, בלי יכולת תמרון של בית ספר, לקבוע זה ראה וקדש או לתת לבית הספר, שאמור לחנך ואמור לטפל ואמור להיות רגיש?

יצחק קדמן: איפה משרד החינוך?

שמואל אבואב: מה זאת אומרת, למי בית ספר ייתן את המלגה.

יצחק קדמן: אני מדבר פה על מלגה למישהו במצב כלכלי לא טוב.

יצחק קדמן: זה השיקול.

יצחק קדמן: לא אם הוא נחמד או לא נחמד.

שמואל אבואב: אז מי?

שמואל אבואב: בית ספר ייתן למישהו שהוא לא במצב כלכלי לא טוב?

יצחק קדמן: בית ספר מסוים יכול להיות מצוין ויכול לתת לכמה הורים שהוא רוצה לתת ובית ספר אחר לא.

יצחק קדמן: איך זה יכול להיות?

מיכאל מלכיאור: השאלה של יצחק נבעה מכך שהבנו שבבתי ספר, בגלל שיש נגיד הרבה ילדים שהם במצב סוציו-אקונומי נמוך אז הם יכולים לתת פחות מלגה לכל ילד מבית ספר אחר.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות מצב ששני ילדים של אותו הורה שבדיוק אותו מצב שמסיבה זו או אחרת שני הילדים נמצאים בשני בתי ספר שונים שלא בגלל רגישות המנהל אלא בגלל חלוקה שרירותית של הסכום מצד משרד החינוך המנהל הזה לא יכול לחלק כי הוא לא קיבל יותר הקצבה לבית הספר שלו.

מיכאל מלכיאור: וזה יוצא בניגוד למה שיש בהזנה שיש פה קריטריון מאוד ברור.

מיכאל מלכיאור: זה יוצר כל מיני עיוותים.

מיכאל מלכיאור: זה דבר אחד.

מיכאל מלכיאור: אבל לא ענית על השאלה של חבר הכנסת גלנטי.

מיכאל מלכיאור: הוא שאל אותך שאלה מאוד פשוטה.

מיכאל מלכיאור: איך משלמים בשביל ההזנה.

שמואל אבואב: אז אמרתי.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: אמרת על כל מיני דברים.

שמואל אבואב: אמרתי שיש הורים שמשלמים בראשית השנה, יש הורים שפורסים.

מיכאל מלכיאור: את כל הסכום?

שמואל אבואב: יש הורה שאין לו שום בעיה והוא משלם בהתחלה.

יצחק גלנטי: מרצונו או לא?

שמואל אבואב: מרצונו.

שמואל אבואב: יש הורים שפורסים.

מיכאל מלכיאור: כל ילד מקבל את האופציה?

שמואל אבואב: במיוחד למתקשים.

שמואל אבואב: מה פתאום בבת אחת?

מיכאל מלכיאור: הכל דובר על מתקשים.

מיכאל מלכיאור: לא מתקשים לא מקבלים הזנה.

יצחק גלנטי: כל בית ספר יש לו מדיניות אחרת?

שמואל אבואב: אין בית ספר, תלמיד מתקשה, משפחה מתקשה, בית ספר מאפשר להם לפרוס את התשלומים.

יצחק קדמן: זה לא נכון.

יצחק קדמן: אני יכול להוכיח לך שזה לא נכון.

יצחק קדמן: יש בתי ספר שמוכנים מקסימום שני תשלומים.

יצחק קדמן: זה לא כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

מיכאל מלכיאור: אבל המנכ"ל פה מתחייב שזה.

שמואל אבואב: בית ספר מאפשר תשלומים להורים.

שמואל אבואב: בלי ספק בכלל.

יצחק קדמן: אתה לא מחובר לשטח.

אריה לוקר: המציאות האמיתית בבדיקות שלנו של התאגדות המנהלים למעשה 25% מההורים בכלל לא משלמים.

אריה לוקר: מכל מיני סיבות.

אריה לוקר: מינימום 25% בכלל לא משלמים.

אריה לוקר: אני מדבר על תשלומי הורים בכלל.

אריה לוקר: המלגות עוזרות למנהל בית הספר להפעיל פחות או יותר את התוכנית החינוכית.

אריה לוקר: בפירוש ההורים שמשלמים עוזרים למשפחות שלא יכולות לשלם.

אריה לוקר: כשהמדיניות שלנו שאף ילד לא נשאר מאחור.

אריה לוקר: אז המלגות האלה זו עזרה עצומה למנהלי בתי הספר.

אריה לוקר: צריך אולי כאן לקבל את ההערה של ועד ההורים לוודא עם הרשויות שזה מגיע לבתי ספר.

אריה לוקר: למיטב ידיעתנו בהתאגדות המנהלים הכספים מגיעים לבתי הספר.

רונית תירוש: קודם כל הנושא של המלגות.

רונית תירוש: המלגות הן לתלמידים עצמם לא לבתי ספר וזה שהורים לא מסכימים לא תמיד זה מסיבות של בעיה כלכלית לפעמים זה סיבות עקרוניות כפי שאתה יודע.

רונית תירוש: אבל לא יכול להיות שהמלגות יכסו את מה שההורה הזה לא הסכים לשלם.

רונית תירוש: לכן אני מציעה שהמלגה תגיע לילד או להוריו עם כל היכולת לאכוף את זה שאכן ההורה מביא את זה עבור הדברים, אבל שוב, זה עניין שזה נמצא בבית ספר ומחתימים את ההורה.

רונית תירוש: אני חושבת שמר קדמן צודק והחלוקה היום היא לא שוויונית.

רונית תירוש: היא גם לא בעבר.

רונית תירוש: השיטה היא שוויונית וצריך לעשות את זה כמו בהזנה.

רונית תירוש: אלא מה?

רונית תירוש: במקרה הזה יצא, יכול להיות, שבית ספר מסוים או כמה בתי ספר לא יקבלו בכלל מלגות עבור תלמידים כי הם לא בקריטריונים.

רונית תירוש: ושם קורה שהורה פושט רגל והוא לא סיפר לרשויות הוא כן סיפר למנהל דווקא.

רונית תירוש: אז אני חושבת שצריך למצוא דרך לקחת אחוז מאוד מסוים, לוודא שבכל בית ספר יהיה מינימום מסוים למקרים כאלה שמנהל יודע שהוא צריך לעזור.

רונית תירוש: אבל ככלל, המסה הקריטית של התקנה הזאת תלך לילדים על פי הקצאה שוויונית בדיוק כמו בהזנה, כלומר כן להשאיר בכל בית ספר סכום מינימאלי קטן למקרים כאלה ואחרים שאנחנו לא יודעים.

יצחק גלנטי: שמענו קודם שממילא יש יתרות זכות אבל יתרות הזכות,

רונית תירוש: זה בכלל חמור, ולא צריך להיות.

יצחק גלנטי: רגע, אבל יתרות הזכות האלה נשארות.

רונית תירוש: בהנחה שזה לא צריך להיות, וזה לא צריך להיות, אני מציעה לתת סכום מינימאלי לבלתי צפוי.

דוד פלבר: השוויוניות היא בהקצאה, לבתי הספר יש שוויוניות בהקצאה, את זה אני רק חייב שיהיה מובן.

רונית תירוש: דוד, אבל השוויוניות לא קיימת סביב האח השני שנמצא בבית ספר אחר.

דוד פלבר: זה נכון.

רונית תירוש: זה זו לא המגבלה.

רונית תירוש: תאמין לי.

רונית תירוש: אני אומרת תעשו את זה שוויוני כמו הזנה ותקצו סכום מסוים מינימאלי לכל בית ספר למה שנקרא בלתי צפוי.

רונית תירוש: זה דבר אחד.

רונית תירוש: לגבי הזנה, שתי שאלות.

רונית תירוש: א' אני לא זוכרת, אולי באמת אני לא, מה זה ה- 9 שקלים?

רונית תירוש: לא זוכרת שאי פעם גבינו 9 שקלים.

רונית תירוש: אתם עושים פה השוואה לתשס"ו שמ- 9 זה ירד ל- 4.5.

רונית תירוש: אני זוכרת ש- 4.5 זה היה מקסימום.

יצחק גלנטי: לא.

יצחק גלנטי: 9 שקלים זה תוספת לפי בקשת.

יצחק גלנטי: ..

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: תשלום להורים.

שמואל אבואב: זו הקטגוריה החדשה שהוספנו עכשיו.

רונית תירוש: אני טוענת שמעולם לא היה, 4.5 ₪ זה היה מחיר מקסימאלי לכל נפש.

רונית תירוש: ולא היה בחיים 9 והטבלה הזאת אני לא רוצה להגיד שהיא מטעה אבל אני מוכנה להצביע על הטבלה החדשה, אבל זה לא נכון.

רונית תירוש: מה שנגבה בעבר בחיים לא גבינו יותר מ- 4.5 שקלים.

רונית תירוש: השאלה אדוני, היא הרבה יותר מלהביך אותם, ולא התכוונתי להביך.

מיכאל מלכיאור: המנכ"לית לשעבר מצביעה על הטעיה, על מה שהיא טוענת שזו הטעיה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאין מישהו שיודע.

רונית תירוש: אני רוצה לשאול שאלה.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים איתך.

רונית תירוש: אני רוצה להסביר למה זה חשוב מעבר למבוכה שנוצרה.

רונית תירוש: אפשר לתת לי תשובה אחר כך למה הטעות.

רונית תירוש: הבעיה היא שהתקנה עובתה ב- 100%.

רונית תירוש: היה 40 מיליון, היום 80 מיליון.

רונית תירוש: כמה יש היום בתקנה?

רונית תירוש: היה 50 מיליון לטובת העניין היום 80 מליון.

רונית תירוש: אז, אני צריכה לראות, אם התקנה גדלה והסכום לא עולה 4.5 אני צריכה לראות יותר הקלות פה, אני לא יודעת.

רונית תירוש: משהו פה לא מסתדר לי.

שמואל אבואב: רבותיי, בתקופה של תשס"ו כמה תלמידים היו?

שמואל אבואב: 60 אלף, היום אנחנו מדברים על 112 אלף.

שמואל אבואב: זה ההבדל.

מיכאל מלכיאור: סליחה, אני לא פותח את הדיון.

רונית תירוש: אני מציעה שתבדקו את העניין, בסדר?

רונית תירוש: לאן הלך הכסף.

רונית תירוש: אבל יש לי עוד שאלה.

רונית תירוש: יש פה הערה, ראוי לזכור כי עדיין קיימות רשויות חלשות אשר תתקשנה לעמוד בתקרות.

רונית תירוש: זה בדיוק מה שמנע את הפעלת ההזנה בשנה שעברה.

רונית תירוש: שהרשויות עמדו על הרגליים האחוריות.

רונית תירוש: עדיין אתם מודים שתהיינה רשויות שלא תוכלנה.

רונית תירוש: אני שואלת, אנחנו נפגוש את עצמנו בספטמבר שנה הבאה ונמצא שברשויות מסוימות אין הזנה מהטיעון הזה.

רונית תירוש: מה הפתרון שהמשרד, אסטרטגית כבר מכין את עצמו לזה, זו השאלה שלי.

שמואל אבואב: אז בקשר לשאלה יש שני דברים.

שמואל אבואב: אחד, יש פה הקלה מאוד גדולה לרשויות מקומיות מהעבר.

שמואל אבואב: הדבר השני, אנחנו מקזזים מרשויות שלא יבצעו את מפעל ההזנה במסגרת התקציבים שמשרד החינוך אמור להעביר להם, זה מה שהיה דיון בבית המשפט ויש אפשרות כרגע לקזז להם, מה שלא היינו בטוחים בעבר.

רונית תירוש: לקזז מה?

רונית תירוש: מתקציבי ההזנה?

שמואל אבואב: מתקציב משרד החינוך עבור החובה שהם צריכים לקיים את מפעל ההזנה.

רונית תירוש: אז הילדים לא יקבלו אוכל.

שמואל אבואב: למה?

קריאה: להיפך.

מיכאל מלכיאור: אני, זה דבר מבורך שנעשה מול 5 רשויות מקומיות וזה דבר שהיו צריכים מתחילת השנה.

שמואל אבואב: אנחנו מורידים להם מהתקציב שלנו אם הם לא מבצעים.

רונית תירוש: ומה עם הילדים שלהם?

שמואל אבואב: ואנחנו מעבירים את זה למפעל ההזנה בכדי שהילדים יוכלו להיות מוזנים באותן רשויות.

מיכאל מלכיאור: זה דבר חשוב וזה נעשה בסוף, תעשו את זה מהתחלת השנה וזה יעבוד הרבה יותר טוב.

יצחק מימון: יש לי הערה לגבי הטבלה בשנה שעברה.

יצחק מימון: המחיר המירבי למנה היה 8 שקלים ו- 60 אגורות.

יצחק מימון: לא ייתכן שהורה שילם 9 שקלים.

יצחק מימון: איפה הכסף?

מיכאל מלכיאור: בסדר.

מיכאל מלכיאור: אמרו כבר שיש פה טעות.

רונית תירוש: בחיים הורה לא שילם יותר מ- 4.5 שקלים.

מיכאל מלכיאור: רונית, זה נשמע הגיוני וסביר, ויביאו לנו מתוקן.

מיכאל מלכיאור: זה לא טוב כשאתם מביאים דבר שיש פה טעויות כאלו.

מיכאל מלכיאור: יצחק.

יצחק קדמן: אני רק מבקש שהוועדה לא תאשר את ההעלאה שנמצאת פה.

יצחק קדמן: אני רוצה להסב את תשומת לבכם.

יצחק קדמן: אם חד הורית שהכנסתה 2,800 שקל לחודש מתבקשת עכשיו לשלם 25% יותר.

יצחק קדמן: למה?

יצחק קדמן: תסתכלו בטבלה בשורה 1, 2, 3, 4, 5.

יצחק קדמן: 1,470 שקל לנפש.

יצחק קדמן: אם חד הורית עם ילד שמרוויחה 2,800 שקל לחודש אתם יודעים באיזה מצב היא?

יצחק קדמן: והיא צריכה, לה אתם מעלים ב- 25%?

יצחק קדמן: למה להוסיף?

מיכאל מלכיאור: שיהיה ברור, העלאה זה משנה שעברה ששילמו 3 שקלים לעכשיו 3 שקלים ו- 15 אגורות שזו העלאה, ה- 25% שכתוב זה 25% מעליית המחיר של התוספת, התוספת זה 60 אגורות לארוחה ומבקשים מהורים שמגיעים מעל לשלב הזה לשלם עוד 15 אגורות, שזה 25% מהתוספת של 60 אגורות.

מיכאל מלכיאור: בואו אנחנו מצביעים על הטבלה.

מיכאל מלכיאור: מי מצביע בעד הטבלה כפי שהציע משרד החינוך?

מיכאל מלכיאור: כולם הצביעו בעד.

מיכאל מלכיאור: מי מצביע נגד?

מיכאל מלכיאור: מי נמנע?

מיכאל מלכיאור: אין נמנעים, אין נגד.

מיכאל מלכיאור: אני מוסיף לעניין, אני לא אעשה הצבעה על הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מוסיף הערה למשרד החינוך ולמשרד המשפטים שלא מקובל עלינו הפליה של ילדים בנושא של הזנה.

מיכאל מלכיאור: לא מקובל עלינו כוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני לא נכנס לכל ה,

שמואל אבואב: צריך לשנות את החוק.

מיכאל מלכיאור: אז נשנה את החוק, אבל לא מקובלת עלינו הפליה של ילדים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מסכים עם הפרשנות הזאת גם של החוק, אני גם לא חושב שגם ההחלטה בנושא הזה מחייב, אני חושב, דנו בזה בהרחבה אם זה מחייב את המשרד.

מיכאל מלכיאור: המשרד יכול גם להגיד שבסדר, החוק לא מחייב לתת אבל אפשר לתת.

מיכאל מלכיאור: החוק לא מחייב לא לתת.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה מאוד אפשרויות פה.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על גישה כללית שלנו לנושא הזה כוועדת החינוך.

שמואל הלפרט: אני מבקש גם ההחלטה של הוועדה שמתנגדת להחלטה שרירותית של הרחקת התקצוב מ- 24 בתי ספר.

מיכאל מלכיאור: זה מה שאמרתי.

שמואל הלפרט: לא.

שמואל הלפרט: אני מבקש החלטה עם הצבעה.

שמואל הלפרט: שהוועדה מתנגדת להחלטה שרירותית של משרד החינוך.

שמואל הלפרט: בתור חבר ועדה אני מבקש הצבעה על הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני לא אעשה, כי אני לא רוצה להצביע נגד.

שמואל הלפרט: אז אל תצביע, תמנע.

מיכאל מלכיאור: לא יהיה לך רוב, חבל.

שמואל הלפרט: יש לי רוב.

מיכאל מלכיאור: זה לא היה על סדר היום.

שמואל הלפרט: הוועדה מתנגדת על החלטה שרירותית של הפסקת 24 - - -,

מיכאל מלכיאור: זה מה שאמרתי, אני מתנגד לכל אפליה.