ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 111, 2007-07-08 11:00

מיכאל נודלמן: אני פותח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות אותה אנחנו מקיימים בקורס נתיב.

מיכאל נודלמן: כל הכבוד לכם על העבודה שאתם עושים בקרב החיילים שרוצים לעבור גיור.

מיכאל נודלמן: הוועדה תרצה לשמוע על הבעיות.

מיכאל נודלמן: אנחנו מוכנים לעזור מול הממשלה ומול הכנסת כדי שאתם והחיילים תרגישו שאין שינוי במדיניות אלא שצריך לעבור גיור ושהחייל אחר כך יחיה כאזרח במדינת ישראל.

בנימין איש שלום: נתבקשתי על ידי אלוף-משנה רוני סולימני, כמארח של הפורום המכובד הזה, לפתוח את המפגש ואני רוצה לבטא הערכה ותודה על שמצאתם לנכון לבוא לבקר בקורס נתיב כאן בקריית מוריה.

בנימין איש שלום: זה מעיד בראש ובראשונה על העניין הרב שיש לוועדה וליושב-ראש הוועדה בנושא הזה, על החשיבות שהועדה מייחסת לנושא הזה, ועל כך אנחנו באמת אסירי תודה.

בנימין איש שלום: אני מקבל את פניכם בברכה ואני מציע שלפי סדר היום רוני סולימני יציג את הדברים.

מיכאל נודלמן: בשבוע שעבר דנו בנושא עולים חדשים בבית כלא ושם יש בעיות כאשר אין עזרה פסיכולוגית ואין מערכת.

מיכאל נודלמן: מהצבא למדנו שאפשר גם שם להקים מערכת לימודי שפה, לימודי היסטוריה של העם היהודי וכולי.

מיכאל נודלמן: הייתה לי הרגשה שהמערכת הטובה ביותר קיימת בצבא ואת הדברים יכולים ללמוד ממנו.

רוני סולימני: אני ראש מחלקת החינוך.

רוני סולימני: מחלקת החינוך היא המחלקה ברמה המטכ"לית שעוסקת בקשת רחבה בתחום החינוך.

רוני סולימני: בשבוע שעבר הייתי בהרצאה בה אחד מרבי-הסרנים שלנו שאל אותי בצורה קונקרטית, אם הוא היה צריך להדגיש או לספר על אתגר מספר אחד שיש היום למערכת החינוך בתוך הצבא, מה הוא האתגר הזה.

רוני סולימני: אני יודע לדבר על הרבה מאוד אתגרים, אבל כאשר מבקשים ממני לדבר על אתגר אחד ומשמעותי, אני מתאמץ ומפעיל את כל יכולות החשיבה.

רוני סולימני: עניתי לו שגם לפני המלחמה האחרונה, ובעיקר בעקבות המלחמה האחרונה, המערכת הערכית שקיימת בתוך הצבא אל מול מה שקורה בחברה והצורך לגשר על הפערים כדי שנוכל לעשות את מה שאנחנו צריכים לעשות בתוך הצבא, זה האתגר מספר אחד שיש לנו.

רוני סולימני: יש כאן דוגמה לפרויקט אחד שהוא אחד מני רבים שמבצע הצבא בהקשר הזה של אחריותו החברתית.

משה אביב: אני ראש ענף עלייה והשתלבות.

משה אביב: רוני פתח בנוגע לנושא הערכי בצה"ל.

משה אביב: בצה"ל יש שני מסמכים מכוננים כאשר האחד הוא רוח צה"ל שנמצא על כל קיר ובכל משרד, אבל אנחנו מאמינים גם שהוא מוטמע בכל חייל וחייל, ומסמך יעוד וייחוד שמגדיר את הגבולות החינוכיים-החברתיים של הצבא ובתוך המסמך הזה יש פרק נכבד בנושא קליטת העולים.

משה אביב: אני לא אעבור על הכול, אבל צה"ל מתברך בעולים חדשים שמהווים מרכיב ואיכותי בכל מערכי צה"ל.

משה אביב: המסמך מדבר על כמה חשוב להשקיע מאמצים רבים כדי לטפל באיכותם של החיילים ולמצוא להם ביטוי הולם ואנחנו עושים רבות בנושא מיצוי האיכות.

משה אביב: כשאני אומר אנחנו, זה צה"ל כולו, מפקדים, כאשר ראש אגף משאבי אנוש בנושא מיצוי העולים שם דגש מאוד רציני בכל נושא הטיפול בעולה ודגש רב על נושא מיצוי העולים.

משה אביב: אנחנו בוחנים כל מערך ומערך בצבא, איך הוא ממצה את העולים.

משה אביב: במסמך אנחנו מדברים על קליטה אמיתית ונכונה שמדברת על חובה הדדית של הנקלטים ושל הקולטים, ואתם תראו זאת בהמשך במדיניות צה"ל בטיפול בעולים.

משה אביב: אנחנו מדברים גם על סוגיות שונות שמאפיינות את השירות ומכניסים גם את הנושא של העולים והמשפחות של החיילים שתורמים למדינה, שנמצאים בקצה הקרב, שנמצאים בפעילות היום-יומית.

משה אביב: מדברים על אלה שרשומים כיהודים ועל אלה שאינם רשומים כיהודים ולכך נועד קורס נתיב.

משה אביב: הכרה בקשיי השתלבות.

משה אביב: על צה"ל לפעול ולנקוט עמדה בנושאים האלו, ולראות בכך לא רק חלק בחיזוק כוח היחידה אלא מרכיב במחויבותו לטיפול בפרט, וזו אכן המחויבות שלנו.

משה אביב: הרעיון המוביל בקליטת החיילים בצה"ל.

משה אביב: קודם כל, קבלת זהותו ותרבותו של החייל.

משה אביב: אם בעבר דיברנו על כור היתוך, בשנות הקליטה הראשונות דיברנו על כור היתוך, לצבא כולם מגיעים וצה"ל הוא כור ההיתוך של החברה הישראלית, עכשיו אנחנו יודעים, בשנים האחרונות, לקבל את הזהות ולא לקחת ולהכניס לאיזשהו מקום שמבצע כור היתוך.

משה אביב: לקבל זהות, לקבל ערכים ותרבות של החייל העולה, ומתן כבוד לרצונו להמשיך לשמור עליהם.

משה אביב: זה מתקיים ועושים את כל המאמץ שזה יתקיים ביחידות.

משה אביב: ציפייה מהחייל להסתגלות, שיסתגל למערכת תוך פיתוח זהות משלבת, זהות שמשלבת בין המקום ממנו הוא בא, התרבות והערכים, לבין המקום בו נמצא ביתו, לבין הערכים והזהות הצה"לית והארץ-ישראלית.

משה אביב: אנחנו אומרים שמיצוי מרבי של פוטנציאל העולים בהלימה בין צורכי הצבא – כמובן שצורכי צה"ל הם בראש סדר העדיפויות – לבין הצרכים והכישורים.

משה אביב: כאשר שלושת הגורמים – צורכי צה"ל, הצרכים של אותו פרט והכישורים שלו – נפגשים, יש ניצול מיטבי.

משה אביב: אני יכול גם לומר שהצבא – ואשרת יכולה לומר טוב ממני – לפעמים שם בצד את צרכיו שלו ושם יותר דגש על צורכי הפרט של העולה, גם אם זה על חשבון המערכת.

משה אביב: מתן מידע לחייל עוד טרם גיוסו על אפשרויות הגיוס, מה נכון עבורו, איך נכון עבורו להתגייס.

משה אביב: טיפול בפרט.

משה אביב: יש טיפול מאוד מאוד מעמיק בפרט.

משה אביב: אנחנו יודעים לומר שבכל מערך הפרט של צה"ל החיילים העולים מקבלים נתח מאוד מאוד מרכזי, אם זה מבחינה תקציבית, תשלומי משפחה, תשלומים לחיילים בודדים, ליווי של חיילים בודדים, מערכות דיור לחיילים בודדים, ליווי והכוונה לקראת שחרור.

משה אביב: מדובר בטיפול מאוד מאוד מעמיק בפרט.

משה אביב: היום לכל מג"ד בצה"ל יש אפשרות לתת כסף לחיילים עולים, לחיילים שזקוקים לכך.

משה אביב: תחושת השייכות היא חלק מתוך המעשה שאנחנו עושים.

משה אביב: ביקורים בבתים של מועמדים לשירות ביטחון שלא מגיעים ללשכת הגיוס.

משה אביב: אנחנו מגיעים אליהם הביתה ומשכנעים אותם, מסבירים להם למה חשוב להגיע ללשכת הגיוס.

משה אביב: בתחילת השירות.

משה אביב: כמו שאמרתי, יש לנו את מחווה אלון, קורסי עברית משולבי טירונות, יש את קורס עמיר לבני העדה האתיופית, יש קורס שנקרא איתן שגם הוא נעשה בשיתוף המכון ללימודי יהדות והקורס הזה מתקיים בתחילת השירות.

משה אביב: החיילים מגיעים לצבא ומיד נקלטים בקורס נתיב במחווה אלון.

משה אביב: אנחנו משווקים את הקורס הזה, כך שמי שמעונין יכול להצטרף אליו בתחילת השירות או במהלך השירות.

משה אביב: פרויקט הזדמנות שנייה.

משה אביב: בני העדה האתיופית ששובצו בצבא בתפקיד כלשהו שאינו מתאים להם והם רוצים להחליף אותו, יש להם הזדמנות שנייה והם יכולים לשנות את שיבוצם לפחות פעם אחת בשירות ולקבל הזדמנות לשיבוץ במקצוע אחר בצבא.

משה אביב: מכינות לאזרחות.

משה אביב: אחריות הצבא לא מסתיימת בתוך השירות אלא אנחנו מבצעים מכינות ייחודיות לעולים בשיתוף הרבה מאוד גורמים לקראת שחרורים ומבצעים מכינות ייחודיות לבני העדה האתיופית לקראת שחרורם.

מיכאל נודלמן: כמה עולים משרתים בצה"ל?

משה אביב: בצה"ל משרתים כ-35 אלף עולים בשנה.

משה אביב: חיילי צה"ל, עולים, מהווים 23 אחוזים מסך החיילים בצבא כאשר באוכלוסייה מדובר ב-15 אחוזים.

יוסף שגל: מה בעיניכם הגדרת עולים?

משה אביב: אנחנו לא מדברים על עולים חדשים אלא אנחנו מדברים על עולים.

משה אביב: מבחינתנו עולים זה כל מי שרואה את עצמו עולה.

יוסף שגל: כלומר, לא חמש שנים.

משה אביב: כן.

משה אביב: יש לנו את ההגדרות לגבי עולה חדש.

משה אביב: לקורס נתיב מגיעים עולים שהם עד 10 שנים.

משה אביב: לכל תוכנית וקורס יש את ההתאמה אבל בגדול אנחנו מדברים על עולים.

משה אביב: למשל, בני העדה האתיופית, כל מי שאביו או אמו נולדו מאתיופיה, מבחינתנו הוא עולה.

משה אביב: כנ"ל בסיטואציות מסוימות לגבי בני העדה הקווקזית.

משה אביב: מבחינתנו אנחנו מרחיבים את הטיפול וכל מי שרואה את עצמו שייך לתוכניות האלה כעולה, הוא בפנים.

רוני סולימני: לגבי האתיופים ההגדרה שונה ואחרת כי המטרות בהקשר הזה הן שונות.

משה אביב: כשאני אומר שאנחנו עובדים אתם, זה אומר שיש לנו נגיעה ישירה דרך הקורסים אליהם הם מגיעים בתחילת השירות, אבל יש כאלה שלא מגיעים לקורסים האלה בתחילת השירות כי העברית שלהם טובה.

משה אביב: במקרה כזה אנחנו עושים פעילות בקרב המפקדים שלהם, כך שאם יש סיטואציה בעייתית עם המפקד, המפקד יודע לתת מענה.

קריאה: אתה יכול לומר כמה חיילים בודדים יש לכם?

משה אביב: לא, אין לי את הנתון הזה אבל אפשר להעביר אותו.

אביגדור לויתן: לא מסתדר לי משהו עם הנתון.

אביגדור לויתן: אתה אומר שבצה"ל יש כ-35 אלף חיילים עולים.

אביגדור לויתן: לנו יש נתון בסיסי שחותך את כל המערכות שלפחות 30 אחוזים מהם הם לא יהודים כהגדרה.

אביגדור לויתן: זה לא מסתדר עם הנתון הכללי שלכם שאתם אומרים שכל שנה פוטנציאל של חיילים לא יהודים הוא בסביבות 5,000.

אביגדור לויתן: כלומר, אם אתה לוקח שליש מה-35 אלף, זה לא מסתדר.

לילי אליאסי: יש כמה בעיות בניתוח הזה.

לילי אליאסי: יש לנו תופעה חדשה של צברים שנולדים בארץ והם בעצם דור שני לא יהודי בארץ, כאלה שהורים עלו בשנות ה-70, והם לא מוגדרים כעולים ברציונאל של עולה.

לילי אליאסי: מספרם הולך וגדל.

אביגדור לויתן: יש פער בין ה-5,000 לבין ה-10,000 ומעלה.

משה אביב: יש כאן פער.

משה אביב: אפשר לבחון את הסיבות.

קריאה: האם נתקלתם בתופעה של חיילים שלא עברו את קורס הגיור אבל מבקשים להצטרף לקורס נתיב?

משה אביב: במקרים מאוד מעטים, ויש כאלה והם מגיעים לכאן.

משה אביב: השבוע ישבנו על העניין הזה של הגיור של בני העדה האתיופית ומדובר לא במספרים גדולים של מעונינים.

משה אביב: חשוב לומר שמשרד הקליטה תומך מאוד מאוד בפעילות הזאת ומלווה תקציבית.

משה אביב: יש תוכנית עבודה בנושא.

בנימין איש שלום: למעשה את המכון ללימודי יהדות מממנת ממשלת ישראל באמצעות משרד הקליטה, כאשר הסוכנות היהודית משתתפת לא רק בהפעלת המכון במסגרת שלה אלא במימון ישיר של קורס נתיב המתבצע כאן, במימון כל האש"ל של הקורס – השהות, הלינה וכולי.

בנימין איש שלום: האש"ל של החיילים ממומן על ידי הסוכנות היהודית וההוראה ממומנת על ידי משרד הקליטה.

בנימין איש שלום: זה באשר לקורס נתיב ספציפית.

רוני סולימני: שיתוף הפעולה בין הגורמים השונים כאן הוא משהו ייחודי, גם בהקשר המימוני וגם בהקשר התפעולי.

רוני סולימני: יש כאן משהו שהצבא לבד לא יכול להתמודד אתו.

רוני סולימני: אם לא היה לנו את השותף האסטרטגי דרכו אנחנו יכולים לממש את הסוגיה הזאת, זה לא יכול היה להתקיים בכל ההיבטים, כול גם בהיבט התכני.

בנימין איש שלום: אני אומר כמה דברים לגבי אופי הקורס ותוכנו.

בנימין איש שלום: ההכנה לגיור במסגרת צה"ל והמכון ללימודי היהדות מתחלקת לשלושה פרקים עיקריים.

אברהם מיכאלי: באיזה שלב של השירות הם עושים את זה?

בנימין איש שלום: זה יכול להיות או בהתחלה או במהלך השירות.

אברהם מיכאלי: זה לא משבש להם את מסלול השירות?

בנימין איש שלום: זה משבש וזאת אחת הבעיות שאנחנו מתמודדים אתה מפני שהיא בין הגורמים לנשירה בין שלב לשלב כאשר חייל צריך נניח לצאת לקורס פיקוד כזה או אחר והוא מתלבט אם להפסיד את הקורס או לבוא לקורס גיור.

בנימין איש שלום: אלה המעונינים להמשיך בתהליך, מוזמנים לסמינר המשך של 10 ימים, סמינר אינטנסיבי מאוד.

בנימין איש שלום: הסמינר מתקיים במתקן אחר, בבית גשר כאן בירושלים.

בנימין איש שלום: הסמינר ההוא כבר ממוקד יותר מבחינת התכנים שלו בצורכי בית הדין, במה שבית הדין דורש במבחן, בראיון וכולי, הרבה יותר בתחום ההלכה מאשר בקורס נתיב אבל אני עוד מעט אגע בתכנים ואז הדברים יובנו קצת יותר.

יוסף שגל: איזה אחוז חוזר?

בנימין איש שלום: בסביבות ה-80 אחוזים פלוס-מינוס אבל בכל שלב כזה יש עוד נשירה.

בנימין איש שלום: זאת אומרת, בכל שלב יש נשירה.

בנימין איש שלום: לאחר תום הסמינר השני, שהוא הפרק השלישי בתוכנית, הם בעצם מוכנים לעמוד בפני בית הדין.

בנימין איש שלום: בית הדין הוא בית הדין הרבני של הרבנות הצבאית הראשית.

בנימין איש שלום: הרבנות הצבאית הראשית מלווה את התהליך לכל אורכו ואנחנו בקשר יום יומי, שוטף ובשיתוף פעולה מלא עם הרבנות הצבאית, וכאן סגן-אלוף אייל יוכל להציג את הדברים מצד הרבנות הצבאית.

בנימין איש שלום: בסך הכול בקורס נתיב עצמו, ב-7 שבועות אלה, מדובר בסדר גודל של 341 שעות סך הכול בקורס נתיב הבסיסי.

בנימין איש שלום: בנוסף לזה, כפי שאמרתי, יש את הקורסים האחרים.

בנימין איש שלום: כאשר אנחנו נכנסים קצת יותר לעומק, לתוך עולם המעשה של היהדות, אנחנו נכנסים ממש לתחומים המאוד ספציפיים למשל של הלכה ושל מנהגים, של כשרות, של דיני הכשרות, עם הסברים רעיוניים של משמעות הכשרות, של משמעות ההלכה וכן הלאה.

בנימין איש שלום: אנחנו נכנסים לשאלות של אורח החיים, שמירת שבת, חגים, המשפחה היהודית וכן הלאה וכן הלאה.

בנימין איש שלום: אירועים מיוחדים במעגל החיים, ברית, בר-מצווה, בת-מצווה, נישואין, הנושא של פטירה ואבלות.

בנימין איש שלום: כל מערך החיים דרך המשקפיים של המסורת היהודית מצד אחד תוך הכרת ההלכות והמנהגים לגוניהם, אבל גם תוך הדגשה של הבנת המשמעות הרעיונית הפילוסופית של הדברים.

בנימין איש שלום: יש פה דגש מאוד חזק על כך שהדברים יילמדו בגובה העיניים, דהיינו, לפי רמת ואופי המושגים והתפיסה שהחיילים יכולים להבין ולהזדהות אתם.

בנימין איש שלום: יש דגש חזק גם על כל הנושא של אתיקה, של מוסר יהודי, של נושאים כגון שמירת הלשון, רכילות, לשון הרע, גמילות חסדים, צדקה וכיוצא באלה הדברים מפני שאנחנו רוצים להראות שיהדות זה לא רק תפילות ולא רק ברכות ולא רק דינים מן הסוג הזה אלא בין אדם למקום ובין אדם לחברו הם שני מרכיבים בלתי נפרדים בתפיסת עולם יהודית שלמה בעולם יהודי שלם ואנחנו מציגים את זה כמכלול אחד.

אברהם מיכאלי: מה הם שני הסמינרים האחרים?

בנימין איש שלום: בעקבות 7 שבועות בנתיב, אמרתי שיש עוד שני סמינרים בני 10 ימים.

בנימין איש שלום: בסמינרים האלה יש הרבה יותר דגש על הלכה, שמירת מצוות והכנת המתגיירים לקראת ההופעה בבית הדין.

אברהם מיכאלי: מבחינת הגיור הסופי, אני מבין שהרבנות הצבאית נותנת להם את תעודות הגיור, איך זה משולב עם הרבנות הראשית הכללית מבחינת הכרה?

אברהם מיכאלי: יש מחלוקות?

בנימין איש שלום: לא.

בנימין איש שלום: בקטע הזה יש הבנות מלאות וזה בתיאום מלא עם מערך הגיור, עם הרב דרוקמן, עם הרב קליין ועם הרב עמאר.

בנימין איש שלום: זאת אומרת, הגיור בצה"ל מתבצע בהסכמה ובתיאום מלא עם הרבנות הראשית.

מיכאל נודלמן: באיזה אחוז מדובר?

משה אביב: 8.330 חיילים עד כה היו מספטמבר 2001, אז נפתח הקורס.

משה אביב: אנחנו מקפידים שיהיו כאן חיילים יהודים, וזה חלק מהרעיון של הקורס.

משה אביב: היום אנחנו עומדים על לפחות 15 אחוזים מהמשתתפים בקורס שהם יהודים.

משה אביב: 86 אחוזים ממשיכים ולא ממשיכים 849.

משה אביב: אלה מסיימים את הסמינר.

משה אביב: בסוף עברו גיור 2,103 חיילים כאשר מרביתן בנות.

רוני סולימני: אני מציע שעכשיו נצא לסייר בכיתות כי התלמידים ממתינים לנו.

משה אביב: אנחנו נצא לסיור לפגוש כיתה.

משה אביב: כיוון שאנחנו הרבה אנשים, נתפצל לשתי כיתות.

קריאה: כל החיילים בקורס הזה היו אצל משפחות מארחות ברחבי הארץ ואנחנו עכשיו לקראת סוף הקורס.

קריאה: בדרך כלל בביקור שכזה אנחנו כמובן שומעים גם קצת את המורה ואחר כך עוברים לסבב של היכרות עם החיילים.

קריאה: חיילים יקרים, נמצאת כאן ועדת הקליטה של הכנסת.

קריאה: זה ביקור חשוב כי לא כל יום הוועדה הזו מגיעה אלינו.

קריאה: בשמכם כבר הודינו ובירכנו את חברי הוועדה בברכת ברוכים הבאים.

קריאה: הם רוצים להשתמש בכם כאיזשהו מדגם מייצג לשאלות שהם רוצים לשאול, ואנחנו נאפשר לעשות זאת.

קריאה: אני מציע שנעבור לסבב של היכרות וכל אחד ואחד יאמר מאין הוא בא, מתי עלה לארץ, האם הוא עלה עם בני משפחתו או שהוא חייל בודד.

קריאה: חברי הוועדה יבקשו לשאול אתכם שאלות ואני מקווה שאתם מוכנים.

מיכאל נודלמן: תהליך הגיור הוא תהליך חשוב מאוד למדינה שלנו.

מיכאל נודלמן: גם מי שלא עבר גיור הוא אזרח, אבל בחייו הוא יכול אחר כך להיתקל בבעיות פרטיות.

מיכאל נודלמן: מי שעבר גיור, הוא יהודי לכל דבר.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שבצבא לימודי השפה והגיור הם הכי טובים ולכן רצינו לשוחח אתכם.

מיכאל נודלמן: ועדת העלייה והקליטה של הכנסת מטפלת במרכיבי העלייה שאתם חלק ממנה.

תלמיד: אני הגעתי לקורס כדי לדעת עוד יותר על העם היהודי ולדעת מה עברנו.

תלמידה: אני גרה בפרדס כץ.

תלמידה: באתי ארצה לפני 7 שנים.

תלמידה: הגעתי לקורס וידעתי שאני אמשיך לעשות גיור.

תלמידה: רציתי לקבל ידע כללי בסיסי והחלטתי שאני אשאר לגור כאן.

תלמידה: אני מאוקראינה.

תלמידה: אני 6 שנים בארץ וגרה בעכו.

תלמידה: אני כאן עם משפחה ושנה וחצי בצבא.

תלמידה: הגעתי לקורס כי אני רוצה לדעת על העם היהודי.

תלמידה: אני רוצה לעשות גיור, כי זה חשוב לי.

תלמידה: כאשר התגייסתי לצבא אמרתי שאני יודעת שמתקיים קורס נתיב ואני רוצה להשתתף בו.

תלמידה: זה לקח הרבה זמן, אבל בסוף קיבלתי זימון.

תלמיד: אני עולה חדש מברזיל.

תלמיד: הגעתי לפני שנתיים וחצי ומשרת כבר שנה ותשעה חודשים בצבא.

תלמיד: הגעתי לקורס כדי לדעת יותר על התרבות היהודית כי אף פעם לא למדתי בבית ספר יהודי בברזיל, למרות שהיה לי קצת ידע.

תלמיד: אני מהונגריה.

תלמיד: אני משרת בצבא שנה ושלושה חודשים ואני כאן כדי להתגייר.

תלמיד: עליתי ארצה לפני שלוש שנים.

תלמיד: באתי לכאן ללמוד קצת יותר על היהדות.

קריאה: כמה זמן חיכית לקורס?

קריאה: שנתיים.

קריאה: עוד לפני הצבא שמעתי על קורס נתיב ורציתי להגיע אליו.

תלמיד: אני מברזיל, נמצא בארץ שנתיים ושישה חודשים ובצבא אני משרת שנה ושבעה חודשים בשירות התנדבותי.

תלמיד: בברזיל למדתי בבית ספר יהודי, אבל רציתי לבוא וללמוד קצת יותר כדי להגיע לרמה של ישראלי.

תלמיד: כל מה שלמדתי בברזיל היה בפורטוגזית, אבל כאן הייתה לי הזדמנות ללמוד בשפה העברית ולמדתי הרבה דברים שלא למדתי שם.

תלמיד: עליתי מקולומביה לפני שלוש שנים עם משפחתי, ועכשיו אני בארץ עם אמי ואחותי.

תלמיד: אבי עזב את הארץ לפני שנה.

תלמיד: הגעתי לקורס הזה כי רציתי להצטרף ליהדות וללמוד על ההיסטוריה של עם ישראל.

תלמיד: עליתי מצרפת.

תלמיד: בצבא אני משרת שנתיים ושלושה חודשים.

תלמיד: הגעתי לקורס כדי ללמוד יהדות והיסטוריה.

תלמיד: אני בארץ שלוש שנים.

תלמיד: עליתי מקליפורניה.

תלמיד: שנתיים ותשעה חודשים אני משרת בצבא.

תלמיד: הלכתי לקורס כדי ללמוד קצת יותר וגם לשנות מקום.

תלמיד: עליתי מצרפת לפני שנתיים וחצי ומשרת בצבא קצת יותר משנה וחצי.

קריאה: למה באת לכאן?

תלמיד: לא אמרו לי באיזה קורס מדובר, אבל אמרו לי שיש לי הזדמנות לצאת ולעשות חיים.

תלמיד: האמת היא שאני בא ממשפחה חרדית ואני מכיר הרבה דברים.

תלמידה: עליתי מקזחסטאן ומשרתת בחיל הים.

תלמידה: גרה בכרמיאל.

תלמידה: מהתחלה רציתי להתגייר והגעתי לקורס הזה כדי להתגייר.

קריאה: ההורים בארץ?

תלמידה: לא, באתי לבד.

קריאה: כמה זמן את בארץ?

תלמידה: שנה וחצי.

תלמיד: עליתי מצרפת לפני שנתיים.

תלמיד: משרת בצבא במשך שנה וחצי.

תלמיד: באתי לקורס הזה כדי ללמוד יותר על היהדות.

תלמיד: אני כבר יהודי כך שאני לא צריך את הגיור.

אברהם מיכאלי: האם אתם מרגישים שנתנו לכם את האינפורמציה?

אברהם מיכאלי: אמרו לכם שלקורס יש מטרה מסוימת, לא רק להתחזק ביהדות אלא שהוא מיועד גם לאותם חברים שרוצים להתגייר?

אברהם מיכאלי: הצבא לוחץ עליכם, אומר לכם שאתם חייבים לעשות את זה או שאתם מקבלים את זה בצורה של עידוד?

אברהם מיכאלי: איך אתם מרגישים עם זה?

תלמיד: לא לוחצים עלינו.

מיכאל נודלמן: אמרו לנו שאתם לומדים מהבוקר עד הערב.

קריאה: הסבירו לכם שאת הגיור יותר טוב לעשות במסגרת הצבא כי באזרחות זה יותר קשה.

קריאה: אני מבין שאתם מבינים שזה יותר טוב וכי יהיה לכם יותר קל מבחינת התהליך.

קריאה: אני מבין שהסבירו לכם את זה בכנס בו השתתפתם.

אברהם מיכאלי: הייתם גם בסדרות חינוך של הצבא, בלי קשר למכון?

תלמיד: אנחנו משתתפים בטיולים שהצבא עושה כמו כל החיילים.

תלמיד: אנחנו משתתפים כאשר יש לנו זמן.

תלמידה: כל השיעורים קשורים באנשים כי בשיעור היסטוריה או בשיעור תנ"ך, אנחנו לומדים עליהם.

קריאה: תודה לכם.

קריאה: אנחנו ממשיכים בתוכניתנו.

משה אביב: ברשותכם, חברי הכנסת, נעשה איזשהו סבב למי שמעונין בסיכום והתייחסויות.

משה אביב: מבחינתנו הצגנו את העשייה המשותפת ממש על קצה המזלג.

משה אביב: אני חושב שזאת דוגמה לשיתוף פעולה מצוין בין מערכות צבאיות, מערכות אזרחיות – משרד הקליטה, הסוכנות והמכון ללימודי יהדות שמקיים כאן את הקורס – אתם לא פגשתם כאן, אבל בכל כיתה כזאת יש מורים אזרחיים ויש גם סגל צבאי, יש מפקדים צבאיים.

משה אביב: רונית שנמצאת כאן אתנו מפקדת על כל קורסי נתיב ומבחינתנו כצבא היא זו שמובילה את הדבר הזה.

משה אביב: אנחנו שמחים על הביקור שלכם ונשמח לשמוע את דבריכם, אם אתם מעונינים לומר.

אברהם מיכאלי: אחרי ההתרשמות החלקית שראינו בכיתה, מצד אחד, כולנו היינו בצבא ואנחנו יודעים שלפעמים בצבא נותנים צ'ופרים לחיילים, ואם חייל מקבל קורס כזה, למה לא לבוא?

אברהם מיכאלי: השאלה היא באמת האם הצבא אולי צריך כן לכוון במובן החיובי ובלי לחץ כדי שתהיה הזדמנות במיוחד לאלה שהם לא יהודים לנצל את ההזדמנות שהם בצבא.

אברהם מיכאלי: אנחנו כיהודים לא מעודדים לגיור, אנחנו לא מיסיונרים שמגייסים אנשים, אבל מצד שני החבר'ה שנמצאים בצבא, אולי צריך לחשוף אותם עוד יותר להזדמנות שיש להם במובן הזה כי אנחנו יודעים כמה זה קשה אחר כך באזרחות.

אברהם מיכאלי: כל המאבקים שאנחנו שומעים היום, כל הדברים הלא יפים שקורים בנושא הגיור, קורים באזרחות, אבל בצבא זאת הזדמנות טובה לחבר'ה האלה לנצל ושלא יאמרו אחר שחבל שהם לא ידעו.

אברהם מיכאלי: השאלה כמה הצבא עושה מספיק כדי לעשות "תעמולה" לדבר הזה.

אושרת קמחי: אנחנו מזמנים לקורס הזה כי מי שבהגדרתו הוא לא יהודי.

אושרת קמחי: אנחנו לוקחים את הנתונים ממשרד הפנים וכל מי שמופיע לא ידוע או לא יהודי, אנחנו מזמנים אותו לקורס.

אושרת קמחי: משך הזמן שאנחנו מזמנים אותו הוא שנה וחצי לפני שחרור וזאת כדי לא לפגוע בו במסלולים, כי מרביתם מגיעים מיחידות השדה והמסלול שלהם לוקח כשנה וחצי.

אושרת קמחי: מכיוון שיש שלוש שנים, אנחנו מזמנים בשנה וחצי האחרונות.

אושרת קמחי: את הנשים אנחנו מזמנים שנה לפני השחרור כדי שהן תסיימנה את התהליך עוד במסגרת צה"ל.

אושרת קמחי: בכנסים אנחנו נותנים להם את האופציה לשמוע ולהחליט.

אושרת קמחי: אנחנו לא כופים עליהם.

אושרת קמחי: אם הוא יאמר בכנס שהוא לא רוצה, הוא לא מגיע.

אושרת קמחי: נתקלנו לא מעט בחיילים שמופיעים במערכת הצה"לית כיהודים אבל בעצם הם לא יהודים או הפוך, ובעצם אנחנו מטפלים בזה בנקודה שהוא פונה אלינו, הוא שמע על הקורס, הוא רוצה, אנחנו עושים את הבדיקות ומכניסים אותו לקורס.

אושרת קמחי: אנחנו עדיין משמרים את ה-15 אחוזים יהודים כדי לא ליצור קורס גיור, כי אנחנו חושבים שזה לא טוב ליצור קורס גיור, גם מבחינת ההדים שיהיו לזה אחר כך.

אושרת קמחי: אנחנו חושבים שכן נכון לשמור על האיזון הזה כאשר בקורס הבסיסי יש לנו יהודים ולא יהודים כאחד.

אושרת קמחי: אנחנו לא מתייגים אותם, אנחנו לא קוראים להם בשמות ואנחנו לא אומרים אתה לא יהודי או כן יהודי כי מבחינתנו כולם הם חיילים ובסוף הם מקבלים את ההחלטות שלהם.

רוני סולימני: המילה קורס היא קיימת משום שאין לנו דרך אחרת להגדיר, אבל ההתייחסות לכל התהליך הזה, בסוף הוא תהליך אחר.

רוני סולימני: כמו שאתה יודע, קורס בצבא הוא לא זכות, אתה לא בוחר אלא אתה פשוט מגיע וברוב המקרים גם פועלים לכך שתסיים אותו.

רוני סולימני: יש פה כל מיני פעילויות שמתייחסות לדבר הזה כדבר ייחודי והמילה קורס היא לא מספיק מתארת את זה.

פרי נתיב: אני רוצה להתחבר לשאלת חבר הכנסת מיכאלי.

פרי נתיב: בסוף יש 30 אחוזים שמסיימים את תהליך הגיור ומקבלים תעודה.

פרי נתיב: אנחנו לא מיסיונרים אבל באמת הצבא הוא חממה בה החייל זוכה לתנאים מאוד מאוד נוחים ולליווי בתהליך שהוא לא פשוט.

פרי נתיב: האם באמת חלון ההזדמנויות הזה מספיק ברור להם?

פרי נתיב: כי אחר כך כאשר הם יוצאים לחיים האזרחיים, תהליך הגיור לא דומה, הוא מלא מהמורות ומלא קשיים.

פרי נתיב: השאלה היא איך באמת אנחנו מצמצמים את הנשר בין השלבים, בין ה-11 השבועות ל-7 בועות ולשבועיים, כי שם בעיקר רוב הבעיה.

רוני סולימני: שאלת מיליון הדולר והיא קשורה באיזון הזה בין הצורך לכוון למה שאנחנו רוצים שיקרה לבין תהליך בחירה מאוד משמעותי.

רוני סולימני: אנחנו מתכווננים לאותם אלה שיכולנו לגעת בהם כתוצאה מזה שהם מזדהים באופן טוטאלי ולא הצליחו לעשות את התהליך.

רוני סולימני: כל האנשים שמגיעים מתוך כך שנוח להם כאן ונעים להם, זאת פעילות מסוג אחר שאנחנו צריכים לעשות מולם.

פרי נתיב: אתה מאמין שיש פוטנציאל להגדיל את ה-30 אחוזים?

רוני סולימני: אנחנו פועלים לכך.

נחמיה סיטרואן: אני אענה לפרי באמירה קצרה.

נחמיה סיטרואן: אושרת מאגף משאבי אנוש ואנחנו עובדים ביחד כבר תקופה לא קצרה כדי לנסות ולמזער את הנושא של הנשר.

נחמיה סיטרואן: מה שכולנו גילינו הוא שהפער נובע בעיקר, לא רק, הנשר נבע בעיקר בגלל שחיילים לא הצליחו לסיים את כל התהליך בהיותם במדים ובאמצע התהליך של נתיב, סמינר א' וסמינר ב', הם השתחררו.

נחמיה סיטרואן: החיילים הללו, ברגע שהם השתחררו, על אף שעשינו כל מיני ניסיונות להביא אותם במיוחד, הם עובדים או לומדים ואין להם שום אפשרות לקחת שבועיים חופש ולשבת ללמוד לסמינר.

נחמיה סיטרואן: לכן אנחנו עכשיו עושים מאמץ בעיקר להזמין אותם שנה וחצי מראש ולא כפי שהיה נהוג בעבר.

נחמיה סיטרואן: אני חושב שכבר השנה אנחנו נראה שינוי גדול מאוד מהבחינה הזאת.

פרי נתיב: שמעתי מאלוף שטרן רעיון מדהים של גיוס חיילים למילואים כדי שיעברו את התהליך בנתיב.

פרי נתיב: זה בעיני דבר מאוד מרגש.

נחמיה סיטרואן: זה עדיין על הפרק.

משה אביב: אכן חלק משתחררים, אבל אפשר לראות את חצי הכוס המלאה.

משה אביב: מתוך שלושה חיילים שמשתחררים מצה"ל, חייל אחד שנכנס כלא יהודי, יוצא כיהודי וזה משהו שהוא מעשה גדול.

משה אביב: נכון שיש בהמשך כאלה שכבר עברו את הקורס בצבא ואז עושים את זה.

משה אדרויאן: באיזו מידה אתם משתפים את אלה שכבר עברו את הגיור בצבא כמסבירים, כמביאים למודעות?

משה אדרויאן: זאת אומרת, עד כמה אתם משתפים אותם בתהליך הזה כבר מתחילת הדרך כדי להראות שיש מודל, שהוא הצליח, שהוא עשה את זה, זה אפשרי, זה לא בשמים.

אושרת קמחי: אנחנו עושים את זה גם במהלך הקורס כחלק מההכנה לסמינרים, בפאנלים וגם בכל ביקור שמגיע.

אושרת קמחי: בכנסים, בהיערכות לקראת כל קורס והם ממש חלק מאתנו.

אביגדור לויתן: מה לגבי העולים מאתיופיה?

אביגדור לויתן: ראיתי בכמה קורסים שהיו חיילים.

אושרת קמחי: יש עולים מאתיופיה.

אביגדור לויתן: מהבחינה הזאת מה קורה עם הפלאשמורה?

רוני סולימני: צריך לבדוק אם הם בכלל התגייסו.

משה אביב: השבוע התקיים אצלי דיון בנושא הזה של העדה האתיופית.

משה אביב: כל חייל שמתגייס לצה"ל והוא לא יהודי, אנחנו נעשה מעשה.

משה אביב: אנחנו נכנסים לעבודה בעקבות פגישה בין ראש אגף משאבי אנוש לשר הקליטה הקודם.

משה אביב: דיברנו על נושא של קדמה ואנחנו נטפל.

משה אביב: אפרופו הפגישה של אלוף אלעזר שטרן, וכאן שאלתם לגבי קשיים, עד כה 15 אחוזים יהודים משתתפים בקורס, היו קשיים במימון אבל לשמחתנו שר הקליטה היוצא החליט שהמימון של אותם 15 אחוזים יהודים יתבצע על ידי משרד הקליטה.

אביגדור לויתן: מבחינת תכנון החיילים ומבחינת שנת עבודה, מה שקרה השנה למשל שהתכנון היה על 1,560 חיילים בקורס נתיב המרכזי, כאשר עד היום היו 920 חיילים ויש צפי לעוד 640, אבל יש בקשה נוספת לעוד 420 חיילים שאמורים להצטרף עוד השנה.

אברהם מיכאלי: אנחנו נעזור לך.

אברהם מיכאלי: בדברים האלה אנחנו אתך.

מיכאל נודלמן: אולי אחרי שתפנה תקבל תשובה חיובית.

אברהם מיכאלי: יש מצב בו פונים במספר יותר גדול ממה שיש עד היום ואין לכם מקום בקורסים?

משה אביב: אני יכול לתת דוגמה.

משה אביב: כמו שציין כאן אביגדור, הפוטנציאל גדל.

משה אביב: קיבלנו הנחיה מראש אגף משאבי אנוש, ועשינו היערכות מהירה של כל הגורמים, של המפקדים וכולי, יש כאן קורס מקביל שמתנהל בירושלים בהר גילה, קורס שלא היה מתוכנן, אבל הגענו לפוטנציאל נוסף, הבאנו חיילות במילואים, מפקדים במילואים, קצינים במילואים, והמכון נערך במהירות ובשיתוף פעולה הרמנו קורס משותף רק כדי לתת מענה לכל הפוטנציאל.

משה אביב: אין חייל ואסור לנו שיהיה חייל שהוא בפוטנציאל והוא מעוניין ואנחנו לא נוכל לקלוט אותו.

משה אביב: כאן מעשה הציונות נעשה ובגדול.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להודות לכל הגורמים שעוסקים בקורס הזה – למכון, לצבא, למשרד הקליטה, למשרד החינוך ולסוכנות היהודית.

מיכאל נודלמן: אני מתפלא על כך שלמרות שיש כל כך הרבה גורמים, הכול מתנהל כל כך טוב.

מיכאל נודלמן: אני חושב שכל החבר'ה הצעירים שלומדים כאן, טוב שיש צבא שיכול לתת להם את הקורס הזה, לעזור להם לעבור גיור ולחיות כיהודים.

מיכאל נודלמן: גם אם יש פקודה סמויה שאומרת לחיילים שהם צריכים להיות כאן, אני בעד זה כי הם צעירים ו הם לא מבינים מה זה גיור ואיך זה לעבור גיור.

מיכאל נודלמן: הם חיים במדינת ישראל, הם לא עוזבים אותה, וטוב יהיה אם יעברו גיור ועל כך אני מודה לכם על העשייה הטובה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שחבריי יצטרפו לדבריי ואומר שאנחנו מאוד מרוצים ממה שראינו.

יוסף שגל: חזרתי לפני כמה ימים ממוסקבה שם נערך שבוע הקולנוע הישראלי שהיווה ממש אטרקציה כי הרוסים לא מכירים אותנו אלא חושבים בסטיגמות.

יוסף שגל: הסרטים היו ממש יפים כי בשנים האחרונות אנחנו מתקדמים וקיבלנו פרסי קולנוע רבים.

יוסף שגל: ברור שהסרטים היו בשפה העברית עם תרגום.

יוסף שגל: שמעתי את הצעיר שתירגם את הסרטים וכאשר פגשתי אותו שאלתי אותו מהיכן הוא יודע עברית.

יוסף שגל: הוא אמר לי שהוא ישראלי אבל עובד במוסקבה.

יוסף שגל: שאלתי אותו איפה הוא למד עברית והוא אמר לי שלמד עברית בצבא.

יוסף שגל: הבחור לא יהודי, אבל הוא היה בצבא הישראלי.

יוסף שגל: ברגע ששמעתי את התרגום שלו, שמעתי את אהבתו לארץ.

יוסף שגל: לכן, לא משנה, הוא יהודי או לא יהודי, אלה הילדים שלנו.

יוסף שגל: ברגע שהם יודעים היסטוריה של ישראל, את המסורת שלנו, זה הדבר הטוב ביותר.

יוסף שגל: תודה רבה לכם על העבודה הנהדרת שאתם עושים.