ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 195, 2007-07-18 09:30

אופיר פינס-פז: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

אופיר פינס-פז: היום אנחנו עוסקים בנושאים שקשורים לציבור הבדואי בישראל.

אופיר פינס-פז: אז קודם כל ברוכים הבאים לכל מי שהגיע לישיבה, מהגליל, מהנגב.

אופיר פינס-פז: הנושא הספציפי שבו נדון, אני מבין ששר השיכון החדש אמור להצטרף אלינו, זה נושא הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

אופיר פינס-פז: זה לא סוד אני מקווה לא לכם וגם לא לציבור בבית שהנושא הזה הוא נושא כאוב, נושא שיוצר מתחים לא קלים בנגב, לצערי גם בין יהודים וערבים, ונושא שממשלות ישראל מתמודדות איתו, בצורה כזו, בצורה אחרת, אני לא רוצה כרגע לחלק ציונים, אבל זה בוודאי נושא שעד עצם היום הזה לא בא על פתרונו, ואין ספק שהוא צריך לבוא על פתרונו.

אופיר פינס-פז: לפי השקפת עולמי ועל פי נסיוני, גם כשר פנים במדינת ישראל, ככל שהזמן יחלוף ללא מציאת פתרון הפתרונות יהיו יותר קשים, לכל מי שמעורב בהם.

אופיר פינס-פז: ואני חושב שאם היינו מצליחים למצוא פתרונות, בתחום הקרקעות ובתחום ההתיישבות והבנייה והתכנון, לפני שנים, היינו חוסכים הרבה מאוד עוגמת נפש, מתחים, קשיים, פגיעה בזכויות אדם, תכנון של הנגב, ניצול אופטימלי של הנגב, כל הפרמטרים שאפשר לחשוב עליהם היו יכולים להחסך או להיות יותר פתירים אם היינו עוסקים בעניין הזה באומץ במשך שנים ובנחישות ולא מתוך אסטרטגיה של ניסיון לדחות את הפתרונות, לדחות את ההחלטות בסוגייה הזו.

אופיר פינס-פז: ההתנהלות הזאת, המדיניות הזאת של להחליט לא להחליט, לפי דעתי היא מדיניות שלא סייעה לפתור את הבעיות שנמצאות על סדר היום, להיפך, לפי דעתי היא רק החריפה בעיות ויצרה מציאות יותר קשה שיותר קשה לפתור אותה בימים אלה.

אופיר פינס-פז: יש שני ארגונים שהם היום די רלוונטיים בטיפול בנושא הבדואי בנגב.

אופיר פינס-פז: הארגון הראשון הוא ארגון שמוכר הרבה מאוד שנים, קוראים לו מנהלת הבדואים, נדמה לי שהוא כפוף למינהל מקרקעי ישראל, ככה זה מוגדר פורמלית, שיש מחלוקת לפחות סביב השולחן הזה, לפחות איתי, כמה המנהלת הזאת היא באמת פועלת לקידום הציבור הבדואי או פתרונות המציאות העכשיוית.

אופיר פינס-פז: לי יש על זה הסגות גדולות, עד כדי כך יש לי השגות שאני הגשתי הצעת חוק לביטול מינהלת הבדואים של מינהל מקרקעי ישראל, ואני שמח שמנכ"ל המינהל נמצא אתנו כאן, מר יעקב אפרתי, שגם היה מנכ"ל משרד הפנים, אדם שהוא עתיר ניסיון בכל התחומים הרלוונטיים.

אופיר פינס-פז: זה גוף אחד.

אופיר פינס-פז: הגוף השני זה המועצה האזורית אבו-בשמה, שהוקמה יחסית לאחרונה, נדמה לי לפני ארבע שנים, אנחנו לאחרונה הארכנו את כהונתה בשנה נוספת, מתוך רצון שהמכשיר הזה שהמדינה הקימה באמת יסייע בפתרון חלק מהבעיות.

אופיר פינס-פז: המועצה האזורית אין לה כמובן סמכות בנושא הסדרי קרקע, זה לא בתוקף סמכותה, הקרקע בבעלות המינהל, אבל יש לה סמכות באספקת שירותים מוניציפליים, ביצירת פתרונות בעיקר בתחום היישובים, גם בשוליים של זה, אני יודע שהמועצה עוסקת גם בנושאים של תעסוקה, והכשרה מקצועית, וכל מיני דברים מהסוג הזה, אני מניח שהדברים האלה עוד יעלו על סדר היום.

אופיר פינס-פז: ביום ראשון האחרון, לפי מיטב ידיעתי, ממשלת ישראל קיבלה החלטה להקים רשות מיוחדת במשרד השיכון, לטובת העניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני הייתי רוצה לקבל הסברים ממי שהופקד על העניין הזה, האם הרשות הזאת עובדת יחד עם מינהל מקרקעי ישראל, האם היא מחליפה את מנהלת הבדואים, האם היא עובדת במקביל, משולבת, אנחנו נראה איך הדברים האלה עובדים, מה הסמכויות, מה המטרות, מה היעדים, מה ההגדרות.

אופיר פינס-פז: הדברים האלה לא לגמרי נהירים לי מהחלטת הממשלה כפי שהתקבלה.

אופיר פינס-פז: אני זוכר שכשאני הייתי שר פנים היתה הצעה למועצה לבטחון לאומי, שאז עמד בראשונה גיורא איילנד, הצעה כוללת להסדרת נושא הבדואים בנגב, כולל הסדר קרקעות, כולל יישובים, כולל יישובים לא מוכרים, כולל הרבה מאוד דברים.

אופיר פינס-פז: ההצעה הזו בזמנו הובאה לאהוד אולמרט בתפקידו כממונה על מינהל מקרקעי ישראל בזמנו, ואני בטוח מר אפרתי שעיניך שזפו את הנייר הזה.

אופיר פינס-פז: אני יודע שהנייר הזה גם הובא בפני ראש הממשלה דאז אריאל שרון.

אופיר פינס-פז: מסיבות כאלה ואחרות הנייר הזה בסופו של דבר, לאחר דיונים פנימיים בממשלה לא התקדם, ולא הגיע לידי ביצוע או לידי החלטת ממשלה, למרות שהיו בו מרכיבים מאוד מאוד מעניינים ומאוד מאוד משמעותיים, כשהדבר המרכזי בו היה באמת ניסיון להגיע להסדר כולל מלא של בעיית ההתיישבות הבדואית בנגב.

אופיר פינס-פז: אבל הממשלה החליטה בזמנו, לאחר התלבטות, לא לקבל את הנייר שהכין גיורא איילנד, וכך כרגע הדברים עומדים.

אופיר פינס-פז: אני גם לא רואה לו הרבה ביטוי בנייר שהממשלה החליטה עליו לאחרונה.

אופיר פינס-פז: אלה הם פחות או יותר הנושאים שרציתי להציג אותם בפתח הדיון.

אופיר פינס-פז: אני מציע שראש הוועדה או הוועד לכפרים הבלתי מוכרים יפתח את הדיון, יציג את הנושא, כי זה הנושא מבחינתנו, ולאחר מכן אנחנו נאפשר כמובן דיון של חברי הכנסת, אנשי הממשלה וראשי הציבור הבדואי שנמצאים כאן אתנו היום בישיבה.

חסין אלרפיעה: תודה רבה.

חסין אלרפיעה: אני אתחיל קודם כל עם המינהלת.

אופיר פינס-פז: אולי תציג קודם את הנתונים לגבי כמה יישובים בלתי מוכרים יש היום, כמה תושבים בדואים יש היום ביישובים בלתי מוכרים, קצת נתונים בבקשה.

חסין אלרפיעה: היישובים האלה הם מנועים מלקבל שירותים בסיסיים.

חסין אלרפיעה: לאחרונה הוקם, לא הוכר, יישובי אבו-בסמה, והניסיון היה והמטרה והתכנית הייתה לרכז את הבדואים בתוך היישובים האלה, וזה מצויין בתכנית שאישרה הממשלה בזמנו בממשלה של שרון.

חסין אלרפיעה: והקרקע שם מוגדרת שבעל הקרקע הוא מינהל מקרקעי ישראל, וכאן נקודת מחלוקת בינינו לבין כל ממשלות ישראל במשך השישים שנה שעברו.

חסין אלרפיעה: הבדואים דורשים קודם כל הכרה בקרקעות שלהם, הכרה בבעלות על הקרקעות שלהם, ועד היום זה לא קרה.

חסין אלרפיעה: מי שמופקד על העניין הוא בעל אינטרס שזה יהיה מינהל מקרקעי ישראל והמנהלת תהיה שלוחה ממינהל מקרקעי ישראל.

חסין אלרפיעה: ואני חושב, אם מדברים היום על פתרון הבעיה, המינהל הוא לא צריך להיות חלק מהתכנית כי הוא בעל אינטרס ואני ראיתי בתכנית שיהיו ארבעה נציגים מהמגזר הבדואי שהם לא בעלי אינטרס ולא תובעי בעלות.

חסין אלרפיעה: ולזה התנגדנו כל הזמן.

חסין אלרפיעה: אנחנו בעלי עניין ואתנו צריך לדבר אם הולכים ופותרים את הבעיה, עם כל הזכויות שלנו.

חסין אלרפיעה: הבדואים מעולם לא היו הבעיה, הבעיה היתה המנהלת שהקימה המדינה, ואנחנו סבלנו מהמנהלת הזו והמנהלת הזו המטרה היחידה שלה היתה להשתלט ולקנות את הקרקעות שלנו.

חסין אלרפיעה: זה לא עבד עד היום.

חסין אלרפיעה: המנהלת מנעה מאתנו שירותים, מנעה מהאוכלוסיה לשתות מים.

חסין אלרפיעה: פשוט מאוד, אני לא יודע מה האינטרס למנוע מאנשים לשתות מים.

חסין אלרפיעה: גם הקמת בתי ספר, גם הקמת מרפאות, כל הזמן היא שהתנגדה להקמת מוסדות מאוד חיוניים לאוכלוסיה.

חסין אלרפיעה: בתקופה האחרונה המנהלת ממליצה כל מה שהיא רוצה ללחוץ עליו לבוא בהסדר, ממליצה שיהרסו את הבית שלו אם הוא לא בא להסדר.

חסין אלרפיעה: ההמלצה על הריסת הבתים יוצאת מהמנהלת.

חסין אלרפיעה: וזו האמת.

חסין אלרפיעה: כל הזמן נלחמו גם בשרים שניסו לפתור את הבעיה של הבדואים, ואנחנו יודעים, גם לתכנית הזו, שאנחנו נתנגד לחלק מסעיפיה,

אופיר פינס-פז: אתה מדבר על החלטת הממשלה האחרונה?

חסין אלרפיעה: כן.

חסין אלרפיעה: גם בתכנית הזו המנהלת נלחמה קשות.

חסין אלרפיעה: ואני אגיד את הסיבות, יכול להיות שיעקב אפרתי לא יודע איך מתנהלים הדברים בנגב, ופעם ראשונה שאני חושף את הדבר הזה.

חסין אלרפיעה: זה גוף שהוא מושחת, זה גוף שהוא עושה עסקאות לא חוקיות, ויש הרבה אנשים שעובדים בתוך הגוף הזה.

אופיר פינס-פז: אדוני, כשאתה אומר על גוף של המדינה שהוא מושחת, תסלח לי, יש לי ויכוח מקצועי עם המנהלת אבל אני לא אסכים ששום אדם יגיד על גוף אחר שהוא מושחת, אלא אם כן אתה יכול להוכיח את מה שאתה אומר.

אופיר פינס-פז: כשתגיש תגיד את זה.

אופיר פינס-פז: עד שלא תגיש אל תגיד.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא עוסקים פה לא ברכילות, אתה יודע אגב שאתה יכול להיתבע.

אופיר פינס-פז: אז יש לי בקשה אליך, אני מבקש, אנחנו לא עוסקים בהשמצות, בוודאי לא בהאשמות חמורות מהסוג הזה שהן לא מבוססות.

אופיר פינס-פז: אם אתה רוצה לבסס את ההאשמות שלך אני בוודאי אאפשר לך, כי אני לא סותם פיות לאף אחד.

אופיר פינס-פז: אבל סתם לזרוק דברים באוויר, אני לא מוכן.

אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד.

חסין אלרפיעה: אני מבקש לחקור את הגוף הזה.

אופיר פינס-פז: תגיש תלונה במשטרה, או למבקר המדינה, או לאפרתי או לבוס של אפרתי.

אופיר פינס-פז: אגב הבוס של אפרתי הודיע לי עכשיו שהוא לא מגיע, השר בויים הודיע שברגע האחרון נבצר ממנו להשתתף בישיבה הזאת, אז אני מודיע לכם את הישיבה הזאת.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע איפה הוא, אבל אנחנו בכל מקרה נאחל לו הצלחה בתפקידו החדש כשר השיכון.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

חסין אלרפיעה: המדינה חשבה בהקמת מועצת אבו-בסמה לפתור את הבעייה, אבל המועצה הזאת היא מחושקת על ידי המינהלת.

חסין אלרפיעה: מי שהכין את התכנון ביישובי אבו-בסמה זה המינהלת, והתכנון לא היה בשיתוף האוכלוסיה, לא התייעצו עם אף אחד.

אופיר פינס-פז: ההחלטה הזאת שהממשלה קיבלה, היתה אתכם התייעצות?

חסין אלרפיעה: כן.

חסין אלרפיעה: התייעצנו, כמובן לא קראנו את החוברת החדשה, אנחנו נלמד אותה ונגיב.

אופיר פינס-פז: אבל היתה אתכם הידברות לפני שהדבר הזה הגיע לממשלה?

חסין אלרפיעה: כן.

חסין אלרפיעה: מועצת אבו-בסמה מחושקת על ידי המנהלת, וזאת הסיבה שהיא לא נתנה את השירותים לאוכלוסייה.

חסין אלרפיעה: וגם חישקו את מועצת אבו-בסמה כמה אנשים שבאו דרך המנהלת.

אופיר פינס-פז: אגב, מי מייצג פה את משרד הפנים?

אופיר פינס-פז: משרד הפנים לא בא לישיבה.

חסין אלרפיעה: לכן מועצת אבו-בסמה גם היא מחושקת ולא יכולה לעשות כלום.

חסין אלרפיעה: נכון שעומד בראשה אדם מאוד חיובי אבל גם הוא לא יכול לעשות כלום, וכל הגופים בנגב ראו בבנאדם הזה שהוא רצה סוף סוף לקדם או לפתור חלק אולי מהבעיות, אבל הוא לא יכול.

אופיר פינס-פז: אתה לא רואה באבו-בסמה אמצעי לפתרון הבעיות, יש שם רצון טוב אבל חוסר יכולת, זה מה שאתה טוען.

חסין אלרפיעה: בדיוק.

חסין אלרפיעה: פוקד אותנו בתקופה האחרונה גל הריסת בתים ופינוי יישובים שלמים.

אופיר פינס-פז: כמה בתים נהרסו בתקופה האחרונה?

חסין אלרפיעה: שבע פעמים הרסו, זה צפונית לבאר שבע, שזה הקרקע שלהם.

חסין אלרפיעה: אנחנו גם ביקשנו ישיבה עם המנהלת בשביל להסדיר את העניין שלהם, ואנשים מוכנים לבוא לקראת פתרון הבעייה וביקשו כמה פעמים אבל מצאנו דלתות סגורות במנהלת.

חסין אלרפיעה: יושבים אתנו חברים שלאחרונה קיבלו לכל היישוב שלהם צווי הריסה, ואחרים שחצי מהיישוב שלהם נמחה כליל, וכל תכולת הבית נלקחו על ידי שלטונות המדינה ועד היום לא הוחזרו.

חסין אלרפיעה: גם החלב של הילדים, גם המים, גם האוכל, ואני לא יודע אם החלב מסכן את בטחון המדינה.

חסין אלרפיעה: רצו להרוס את הבית, אבל החלב של הילדים, האוכל.

אופיר פינס-פז: מי הרס את הבתים?

חסין אלרפיעה: במקרה זה זה המינהל.

אופיר פינס-פז: טוב, מנכ"ל המינהל פה, אולי הוא יודע למה הוא הרס.

חסין אלרפיעה: רק רציתי להזכיר את אלעטרש, שהוא גם קיבל צווי הריסה, והוא רחוק מתכנית המתאר של חורה שלוש מאות מטר.

חסין אלרפיעה: הם מבקשים לצרף אותם ליישוב חורה, הכינו תכניות, וראש המועצה מסכים, ועד היום הם לא קיבלו תשובה.

חסין אלרפיעה: בקשתי היא היום שהוועדה שאתה עומד בראשה תמליץ לשר הפנים להקפיא את הריסת הבתים, שזה דבר מאוד קשה.

חסין אלרפיעה: אנחנו לא רוצים להגיע למצב לא נעים.

אופיר פינס-פז: אני מודה לך מאוד.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת טאלב א-סאנע בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, קהל נכבד, אני מודה ליושב ראש שנענה לבקשה לקיים דיון, היום ביום הערבים והבדואים בכנסת, כדי להעלות את הנושא החשוב הזה.

טלב אלסאנע: אני בהמשך הדברים שאמר מר חסן אלרפיעה, ראש המועצה האזורית, רק רוצה לתת דוגמא, אדוני היושב ראש.

טלב אלסאנע: נמצא אתנו כאן ד"ר יוסף אל-אטרעש, ולידו נמצאת הילדה אינס אל-אטרעש, שסבלה ממחלה קשה והיתה מאושפזת בבית חולים.

טלב אלסאנע: הרופאים אמרו שהיא זקוקה למכשירים וציוד רפואי שמחייב חשמל במהלך עשרים וארבע שעות.

טלב אלסאנע: אני פניתי, וגם אחרים פנו לחברת החשמל לספק חשמל.

טלב אלסאנע: אז אמרו שהבית לא מוכר, למרות שיש הרבה בתים לא מוכרים, על פי הוראת שעה מחברים אותם, יש נסיבות מאוד הומניות, אבל הבית הזה לא חובר לחשמל.

טלב אלסאנע: וזה סיכן את חייה.

טלב אלסאנע: מה שיותר חמור לאחרונה, לא רק שלא מחברים את הבית לחשמל ובאים ומדביקים את צו ההריסה על הבית הזה.

טלב אלסאנע: זה אחת מהדוגמאות של התעללות.

טלב אלסאנע: כאשר לא נותנים פתרונות וזה מגיע לרמה של אדם.

טלב אלסאנע: אומרים יישוב, אז בתוך היישוב יש אנשים, יש משפחות, יש ילדים שרוצים לחיות.

טלב אלסאנע: ושישים שנה הבדואים מחכים לפתרון, ואין פתרון.

טלב אלסאנע: חוק התכנון והבנייה שנחקק ב-1965 לא התייחס ליישובים של הבדואים, ואומרים לבדואים אתם עוד בונים בניגוד לחוק, כאשר לא מאפשרים לאנשים לקבל היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: חליל רוצה לקבל היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: יכולים לתת לו, לא נותנים לו.

טלב אלסאנע: אומרים לו אתה בנית ללא היתר, אבל היתר לא נותנים.

טלב אלסאנע: אז מצד אחד גורמי התכנון שאמורים לתכנן לא מתכננים, והבדואים משלמים את המחיר.

טלב אלסאנע: ומקימים כל כך הרבה ועדות עד שמרוב הוועדות אתה לא רואה את הפתרון.

טלב אלסאנע: גם החלטת הממשלה האחרונה, מה היא נותנת, ואני רוצה להפנות את תשומת לבך איך ממשלה כשהיא רוצה לפתור בעייה איך פותרת, וכשהיא רוצה לסבך עניין איך היא מסבכת.

טלב אלסאנע: בסוף ההחלטה אומרים איך רוצים להסדיר את תופעת היישובים, חוות יחידים, ויש בנגב שישים חוות יחידים.

טלב אלסאנע: כל חווה היא בין אלף לחמשת אלפים דונם.

טלב אלסאנע: ומתוך השישים יש עשרים וחמש שהן מוסדרות ושלושים וחמש חוות לא מוסדרות.

טלב אלסאנע: ואז מה אומרים לגבי חוות הבודדים, אומרים תקום ועדה בין משרדית בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה אשר תסדיר את מעמדן של החוות הקיימות ותשקול הקמת חוות חדשות.

טלב אלסאנע: לא באים ואומרים אנחנו רוצים להסדיר בעיית היישובים של הבדואים.

טלב אלסאנע: אומרים תוקם ועדת היגוי ותוקם מועצה ורשות.

טלב אלסאנע: יש עוד גוף, בנוסף לגופים הקיימים, כשיש סעיף 8 שאומר הגוף הזה לא יגרע מסמכויות של גופים אחרים.

טלב אלסאנע: זאת אומרת עוד סירבול.

טלב אלסאנע: עוד בעיה.

טלב אלסאנע: ויש יותר מידיי גופים שמטפלים.

טלב אלסאנע: לא רוצים עוד גוף שיטפל.

טלב אלסאנע: רוצים גוף אחד שיטפל ויתן מענה ופתרון.

טלב אלסאנע: לאוכלוסיה הבדואית, בתור נתונים, אדוני היושב ראש, מ-48' עד היום נחכרו תשעים ושבעה אחוז מהאדמות שלנו.

טלב אלסאנע: ומה שנותר זה שלושה אחוז.

טלב אלסאנע: על פי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 2020 האוכלוסייה הבדואית תהיה מונה שלוש מאות עשרים אלף נפשות.

טלב אלסאנע: המדיניות הקיימת היא מדיניות כושלת ומכשילה.

טלב אלסאנע: למה, כי היא יוצאת מתוך הנחה, וגם לא מתביישים להשתמש בסמנטיקה, אומרים אנחנו רוצים לרכז את הבדואים, ובפועל הקימו מחנות ריכוז, וליישב את היהודים.

טלב אלסאנע: יש מאתיים יישובים יהודים, יש מאה יישובים חקלאיים, יש מגוון צורות, מי שרוצה לגור בקיבוץ, יישוב חקלאי וכדומה, ואת הבדואים כולם באותה צורת יישוב, שהיא עירונית, שאין בה תכניות של עיר, ולכן אין פלא שהיישובים שהוקמו, שאמרו רוצים לעשות מודרניזציה לבדואים, היישובים האלה כביכול הפכו להיות מוקדי אבטלה ועוני, ואתה תבדוק כל שנה, כל חודש, בנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה איזה יישובים תופסים מקום ראשון באבטלה ועוני, היישובים הבדואים.

טלב אלסאנע: למה, כי אין תשתית חקלאית כדי שאנשים יעבדו בחקלאות, אין מים לחקלאות, אין תשתית תיירותית, אין אזורי תעשייה, אין אזורי מסחר, אז איך אנשים יתפרנסו.

טלב אלסאנע: לכן יש צורך לתת מענה לבעיה, לפתור את הבעיה על בסיס של הכרה, ולדעתי הריסת הבתים איננה פתרון, היא יוצרת בעיות, הבדואים ממתינים לגיבוש פתרון מוסכם.

טלב אלסאנע: צריך להקפיא את העניין של ביצוע צווי פינוי, כאשר אנשים לא יודעים לאן לפנות אותם, אין פתרון לבעיית היישובים שלהם.

טלב אלסאנע: להפסיק הריסת הבתים, עד היום הריסת הבתים לא פתרה אף בעיה.

טלב אלסאנע: משאירים את האנשים עם התסכול שלהם, עם הכעס שלהם, על חורבות הבתים שלהם, שחוזרים ובונים אותם.

טלב אלסאנע: להפסיק את התופעה הזו, עד גיבוש מדיניות מוסכמת, סבירה וצודקת.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: מנהל משרד השיכון במחוז הנגב מוטי קלרמן, אתה מייצג את שר השיכון, הצעת ההחלטה של הממשלה הובאה על ידי שר השיכון, אמנם הקודם, מאיר שטרית, אבל לא משנה, יש רציפות שלטונית.

אופיר פינס-פז: אתה יכול להסביר אותה, מה זו הרשות הזאת,

מוטי קלרמן: הרשות הזאת בעצם אמורה לטפל במכלול הבעיות, עיקרי התכנית בהתייעצות עם הנוגעים בדבר לרבות אוכלוסיית הבדואים.

אופיר פינס-פז: למה בעצם החלטתם בכלל לבוא עם הצעה כזאת לממשלה, מה היה הרקע, מה הסיבות?

מוטי קלרמן: יצא מצב שהפזורה הבדואית בעיקר וגם יישובי הקבע, למרות כל ההשקעות שהמדינה השקיעה עד היום באמצעות מינהל מקרקעי ישראל, המינהלת ומשרד השיכון בעבר לא היו מרוצים מקצבי הפתרונות ולא סיפקו את המטרות ואת היעדים.

מוטי קלרמן: ההצעה החדשה אחרי כל ההתייעצויות שהיו עם הנוגעים בדבר, לרבות מה שציינת אדוני היושב ראש, חלקים ממנו נבחנו והוכנסו בתכנית הזאת, מטרתה להקים גוף אחד שירכז ויתאם את כל הטיפול הממשלתי, על כל זרועותיו, באוכלוסיה הבדואית בנגב.

מוטי קלרמן: עיקר הבעיה שהוצבה כמטרה לפתור את בעיית הקרקעות.

מוטי קלרמן: בעיית הקרקעות זוהתה כבעיה המרכזית, ולעניין זה ההצעה אומרת שתוקם ועדה ברשות שופט בית משפט עליון שתבחן את הסוגייה הזאת, לרבות מסלול הפיצוי והתמורה לתקופה של שלושה חודשים ותגיש את המלצותיה בהתאם.

מוטי קלרמן: ממתן ההמלצות וקבלתן הכוונה היא להביא את זה לחקיקה, כך שכל אזרחי המדינה, לרבות האוכלוסיה המטופלת הבדואית יידעו מה הזכויות שלהם, מה החובות שלהם, ובעצם נפעל בהתאם.

אופיר פינס-פז: זו בעצם תהיה ועדה ציבורית ברשות שופט בית משפט עליון, או שופט בית משפט עליון בדימוס?

מוטי קלרמן: שופט בית משפט בדימוס.

אופיר פינס-פז: הוא יצטרך להקדיש לזה הרבה זמן, הוא יביא את ההמלצה לשר השיכון, ועל פי ההמלצה הזאת פחות או יותר יהיה הסדר קרקעות ליישובים בנגב,

מוטי קלרמן: הציר המרכזי שאנחנו מזהים כבעייתי זה אכן נושא הקרקעות, והנושא הזה יטופל במסגרת הוועדה הציבורית הזאת.

אופיר פינס-פז: וביתר התחומים?

מוטי קלרמן: באשר ליתר הדברים הרשות החדשה הזו שתוקם היא למעשה תרכז את הטיפול אל מול המשרדים הייעודיים.

מוטי קלרמן: אין הכוונה שהרשות הזאת תפעל במקום המשרדים אלא היא תרכז את הצרכים, דרישות ומעקב ביצוע לפי תכניות עבודה מוסדרות מראש.

אופיר פינס-פז: אתם לא חושבים שזה יסרבל את העבודה ויקשה את העבודה?

אופיר פינס-פז: אני חי בתחושה מאוד לא טובה בדבר הזה.

אופיר פינס-פז: תראו, כל פעם שניסו לעשות משהו ייחודי לבדואים זה רק הרע את מצבם.

אופיר פינס-פז: כי עכשיו מה יגידו המשרדים, יבוא משרד החינוך נגיד, יגיד מה אתם רוצים, יש רשות במשרד השיכון, שיעבדו.

אופיר פינס-פז: יבוא מינהל מקרקעי ישראל, יגידו מה רוצים ממני, תלכו למשרד השיכון, למשרד השיכון יש להם ועדה, יש להם רשות.

אחמד אל אסד: זה כבר מאוחר, זה מאושר, הדיון הזה צריך להקדים את האישור בממשלה.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש המועצה, אחד התפקידים של הכנסת, זה לפקח על החלטות הממשלה ודרכי עבודתה.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא יכולים, קיימו אגב בכנסת אין סוף דיונים בנושא.

אופיר פינס-פז: כרגע יש החלטת ממשלה שאנחנו דנים בה.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא יכולנו לדון בה לפני שהיא היתה, בכל הכבוד לך.

אחמד אל אסד: תיקח בחשבון גם שבעים אחוז מהחלטות הממשלה לא מיושמות גם.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: לא יודע אם שבעים אחוז אבל יש החלטות ממשלה רבות שלא מיושמות למרות שהתקבלו.

אופיר פינס-פז: בכל אופן אני קצת מביע חשש שדווקא הרשות הזאת תגרום לכך שמשרדי ממשלה יגידו סליחה, אנחנו ניתן לרשות לפעול, ואנחנו נסתפק בזה.

מוטי קלרמן: אדוני היושב ראש, עד היום בעצם מה קרה, משרדי הממשלה השונים כל אחד לכשעצמו עבד לפי תכנית עבודה שלא בהכרח היתה מסונכרנת לנושא מרכזי.

מוטי קלרמן: אני לוקח את העשרים שנה האחרונות, מתוכן את תכניות העבודה של המשרדים השונים, ואנחנו רואים את הפיזור.

מוטי קלרמן: אחת מהמטרות של רשות שכזו זה לייצר איזו שהיא מפת העדפות, שתכוון את הפעילות של כל הנוגעים בדבר, ואז נוכל לרכז את מאמצי התפעול של תכניות העבודה ונראה תוצאות מהן.

אופיר פינס-פז: תגיד לי, אם יהיה ויכוח בין הרשות לבין הוועדה המחוזית נגב, שהיא ועדה סטטוטורית, מה תעשו?

אופיר פינס-פז: נו באמת, אני הייתי שר פנים, מה תעשו, כלום לא תוכלו לעשות, חוץ מאשר אולי לתקוע את הדברים איכשהו.

אופיר פינס-פז: אתם לא מעל ועדה מחוזית, אתם לא מעל מועצה ארצית.

אופיר פינס-פז: למינהל מקרקעי ישראל יש סמכויות סטטוטוריות בחוק.

אופיר פינס-פז: מה תעשו?

אופיר פינס-פז: אני לא רואה לאן זה מוביל, אתה מבין את הבעיה שלי, אני בעד החלטות שמקדמות עניין.

אופיר פינס-פז: אז תהיה רשות, ומה יקרה, מה יקרה ביום שאחרי, מה, מבטלים את האגפים של המשרדים?

מוטי קלרמן: בפירוש לא.

אופיר פינס-פז: אתה מפסיק להיות הממונה בדרום?

אופיר פינס-פז: דודו כהן מפסיק להיות הממונה במשרד הפנים?

מוטי קלרמן: אמרנו, הרשות לא באה במקום.

אופיר פינס-פז: אז זה מה שאני אומר, יהיה עוד גוף.

אופיר פינס-פז: זה מה שאני טוען, שיהיה עוד גוף.

מוטי קלרמן: הגוף הזה אמור לתאם את כל מערך משרדי הממשלה,

אופיר פינס-פז: ומה זה הוועדה המחוזית נגב?

אופיר פינס-פז: יושבים בה כל נציגי הממשלה.

מוטי קלרמן: זה לנושא תכנון.

מוטי קלרמן: אני מדבר על כל הדיסיפלינות, לא רק תכנון.

מוטי קלרמן: תכנון זה אחת מהמטרות.

מוטי קלרמן: יש עוד דברים.

אופיר פינס-פז: תשמע, שלא תהיה לך אי הבנה, אני מאוד מקווה שזה יצליח.

אופיר פינס-פז: אני רק סקפטי בדבר הזה.

יהודה: אני רוצה לומר, מכיוון שהתחלת את הדברים ושיבחת מאוד את התכנית שהציג ראש המועצה היא תכנית טובה שעבדו עליה שלוש שנים מיטב האנשים, כולל נציגים של הבדואים.

יהודה: אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש, אם עיינת בעצת המחליטים, היא זהה לחלוטין כמעט מילה במילה.

יהודה: כך שאם שיבחת אותה אז אני מבקש להמשיך בשבחים האלה, כי יש בה כמה אלמנטים חשובים מאוד.

אופיר פינס-פז: סליחה, בתכנית של גיורא איילנד היו שלבים אופרטיביים.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שאתה מודע לזה.

אופיר פינס-פז: כולל יישובים, כולל שמות, כולל מה מלבינים, כולל מה לא.

אופיר פינס-פז: היתה מול העיניים שלי תכנית שידעתי מה הממשלה מציעה.

אופיר פינס-פז: איזה יישובים לא מוכרים הופכים להיות מוכרים.

אופיר פינס-פז: איזה יישובים לא מוכרים הופכים להיות מפונים, לפי סדרי עדיפויות, לפי שטחים, לפי תכנון של כל הנגב, לפי צרכים, לפי עסקאות קרקעות, לפי תביעות בעלות.

אופיר פינס-פז: זה נמצא פה.

יהודה: אני מוכרח לומר לך שאני מלווה את התכנית הזאת שלוש שנים, יחד עם פה חברים מנציגי הבדואים, יחד עם ראשי מועצות, יחד עם כל גורם שבקיא בנושא.

יהודה: אני מוכרח לומר שאני מגדיר אותה, יושב ראש וחבריי חברי הכנסת כמהלך היסטורי.

יהודה: הממשלה פה אחד אדוני היושב ראש הצביעה על התכנית, שדחו אותה מספר פעמים ועיכבו אותה מספר פעמים והיו תיקונים, וכל הקריטריונים שציינת מופיעים בחוברת, בעצת המחליטים יש נקודות ושלבים.

אופיר פינס-פז: תראה, הממשלה גם פה אחד הצביעה על חוק טל.

אופיר פינס-פז: זה עוד לא עושה את זה חוק טוב.

יהודה: אני רוצה לומר עוד משפט אחד לסיום אדוני היושב ראש.

יהודה: הבדואים משולבים בכל המנגנונים, בכל מנגנוני היישום, בכל הוועדות.

עלי אברהם: אני שמעתי פה דברים שהמועצה קמה מייצגת את הנגב.

עלי אברהם: זה לא נכון, ואנחנו דחינו את המועצה הזו, המועצה לאתרים בלתי מוכרים, אני מדבר על כל הדברים שמתנהלים לא נכון.

אופיר פינס-פז: סליחה, אתה לקחת רשות דיבור בלי שנתתי לך, אז אם אמרת איזו הערה הבנתי, אבל עכשיו אתה רוצה להעיר לו, נכון?

עלי אברהם: זה בא על רקע ההערה שלו.

עלי אברהם: הוא אמר הנציגים הבדואים.

עלי אברהם: ואם אנחנו רוצים להגיד דברים אדוני היושב ראש אנחנו צריכים להגיד קודם כל בראש ובראשונה אך ורק את האמת.

עלי אברהם: ואם אני עומד ומרשה לעצמי להגיד אין למטה עדולם מייצגים בקטע הזה אז אין להם מייצגים.

עלי אברהם: ואני רוצה בבקשה ברשותך יהודה, מי שמייצג את מטה עדולם בפועל שייצא לפועל ותגיד מי מייצג אותם.

אופיר פינס-פז: השאלה שנשאלת זה האם יש לבדואים נציגות בוועדות ההיגוי של הרשות הזאת.

אופיר פינס-פז: עזוב לא נבחרו, מבחינת החלטת הממשלה, האם כתוב שיהיה ייצוג הולם לאוכלוסיה הבדואית בוועדת ההיגוי של הרשות.

יהודה: בוועדת ההיגוי לא, כי זה כל המנכ"לים.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: מר אפרתי, מנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל.

אופיר פינס-פז: כמובן זה לא סוד, אני חושב שאין פה אדם, יש בכל ועדות הכנסת דיונים בנושאים האלה, ואני יושב שזה דבר מאוד מאוד חשוב.

אופיר פינס-פז: מר אפרתי, מינהל מקרקעי ישראל זה הגורם בעיניי המכריע בנושא המרכזי.

אופיר פינס-פז: הנושא המרכזי זה עניין הקרקעות, הזכויות על הקרקע, התביעות על הקרקע, כל ההסדרים האלה.

אופיר פינס-פז: בלי זה, עם כל הכבוד לוועדה המחוזית ולתכנון, אתה יכול לתכנן כמה שאתה רוצה, בסוף אם אתה תקוע בעניין הזה אתה לא יכול באמת להתקדם התקדמות משמעותית.

אופיר פינס-פז: השאלה באמת מר אפרתי, איך אתה מהמקום שלך, שהיית גם מנכ"ל משרד הפנים והיום אתה גם מנהל מינהל מקרקעי ישראל, איך אתה רואה את הקמת הרשות, איך אתה רואה את תפקיד המינהל, איך אתה רואה את תפקיד המנהלת ואיך אתה רואה פתרונות יותר יסודיים.

אופיר פינס-פז: ותתייחס גם להערות של החברים על הריסת הבתים שיוצרת הרבה מאוד תסיסה במגזר הבדואי בנגב.

יעקב אפרתי: מינהל מקרקעי ישראל מכוח החוק מנהל את כל מקרקעי ישראל, זה המקרקעין של המדינה, של רשות הפיתוח ושל קק"ל.

יעקב אפרתי: והתפקוד שלנו, ככלל, התפקוד של המינהל ככלל, כולל הבדואים, הוא אותו תפקוד מכוח החוק של מינהל מקרקעי ישראל.

יעקב אפרתי: וכל מי שמעלה תאוריות מאוד לא מקובלות של תפקוד אחר לטעמי אינו מתאר נכון.

יעקב אפרתי: הסיירת הירוקה למי שלא יודע היא חלק מרשות הגנים הלאומיים, אנחנו מממנים חלק מפעילות הסיירת.

מוחמד ברכה: בכל מקום בארץ יש סיירת?

יעקב אפרתי: בכל מקום בארץ הסיירת קיימת.

יעקב אפרתי: היא פועלת, גם היא מכוח חוק, מכוח המנדט שלה, מכוח האמנה שלה, פועלת בכל מקום על פי אותו חוק.

יעקב אפרתי: זה בדיוק העניין.

יעקב אפרתי: על פי אותו חוק.

יעקב אפרתי: אין חוק לנגב וחוק לצפון וחוק למרכז אלא יש חוק במדינת ישראל, והוא פועל בכל רחבי מדינת ישראל, הוא לא עושה אבחנה, בין אוכלוסיות ביישום החוק.

יעקב אפרתי: המינהל כמובן פועל על פי החלטות הממשלה, על פי המנדט שניתן לו מכוח החלטות הממשלה, ולטעמי אנחנו בין המשרדים שכשבוחנים את החלטת הממשלה שהתקבלה ב-2003 בין המשרדים הבודדים שאנחנו מגיעים לאחוז יישום של החלטת הממשלה כמעט בתשעים ושבעה אחוז.

יעקב אפרתי: כדי לדעת מה המשמעות של החלטת הממשלה, החלטת הממשלה שהיא ניתנה ב-2003 כללה מחוייבות של כל משרדי הממשלה לטפל איש איש, כל משרד בתחום הפעולות שלו, בתחום הסמכויות שלו, ואכן אנחנו פעלנו ועבדנו יחד עם כל המשרדים, דרך אגב בתאום מלא ובהצלחה מרובה.

יעקב אפרתי: משמעות העניין, שאנחנו קיבלנו מנדט לתכנן יישובים חדשים, הממשלה אישרה תשעה יישובים חדשים, ולאחר מכן במהלך השנים עוד ארבעה יישובים חדשים, וזה בנוסף לשבע הרשויות המקומיות הקיימות היום, המפותחות.

יעקב אפרתי: כרגע מתוך תשעת היישובים החדשים שאושרו בהחלטת ממשלה ב-2003 שישה הם עם תכניות מיתאר מאושרות, בשיתוף פעולה מלא עם משרד הפנים, עם הוועדה, עם מלאכה מאוד נמרצת של דודו כהן, וגם עם התושבים.

יעקב אפרתי: למי שאמר שהתכנון הוא לא על דעת התושבים.

יעקב אפרתי: יש לנו פרוטוקולים של ישיבות עם תושבים, ואפשר להביא אותם לוועדה.

אופיר פינס-פז: תגיד לי, מר כץ נמצא?

יעקב אפרתי: מר יעקב כץ פרש לפנסיה, לפני שבעה חודשים.

יעקב אפרתי: אנחנו עובדים בתכנון, כל החברות המתכננות שפעלו בשטח פעלו עם התושבים, חד משמעית.

יעקב אפרתי: חלק מהתכנונים, על פי בקשת אבו-בשמה, בתאום עם השר הממונה העברנו לאחריות או הולכה של אבו-בסמה.

יעקב אפרתי: כלומר גם היום, בארבעת היישובים החדשים שאושרו, ובטח דודו גם יפרט אותם, אז אחד מהם מנהל אותו מינהל התכנון בעצמו, היישוב פורה, אבו-בסמה מנהלת את אבו-טלול, מאמי את עובדת ורמת ציפורים וזיידנא עוד לא הוחלט מי ירים אותו, אבל הוא חלק מהיישובים שייכנסו למהלך התכנון.

יעקב אפרתי: חלק מהיישובים שגמרו תכנון נמצאים בתהליך של פיתוח ואכלוס.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה עם עסקאות הקרקעות, הרי אתה ממונה על קרקעות המדינה, בוא נגיע לעניין שהוא באמת באחריותך המלאה.

יעקב אפרתי: תראה אדוני היושב ראש, אני אחראי על ניהול מקרקעי מדינת ישראל.

יעקב אפרתי: חלק בלתי נפרד מהתהליכים של הניהול, בכל הארץ וגם פה, הם תהליכים שכוללים תכנון ופיתוח.

יעקב אפרתי: וכמובן שיווק המקרקעין.

יעקב אפרתי: ואנחנו עושים את זה גם פה.

יעקב אפרתי: לא חובה שאנחנו נתכנן, אם יש גורם מתכנן אחר אנחנו בהחלט מעבירים לו את התכנון.

אופיר פינס-פז: בנושא התכנון אתם עובדים בשיתוף פעולה אני מניח עם הוועדה המחוזית, עם משרד הפנים, עם אבו-בסמה.

אופיר פינס-פז: אני שואל בנושא שאף אחד לא יכול להחליף אתכם, זה שיווק הקרקעות והסדרת הקרקעות, זה אף אחד לא יכול לעשות במקומכם.

יעקב אפרתי: זה לא סוד, יש סכסוך מקרקעין על סדרי גודל של כשמונה מאות חמישים אלף דונם בנגב.

יעקב אפרתי: מתוך השמונה מאות חמישים אלף דונם הוסדרו סדרי גודל של כמאה חמישים, מאה שישים.

יעקב אפרתי: נשארו סדרי גודל של כשש מאות חמישים תביעות בעלות שלצערי הרב עד החלטת הממשלה ב-2003 הממשלה החליטה לא לברר את התביעות האלה, שזה בניגוד לטבע, שזה בניגוד לחוק.

יעקב אפרתי: בדרך כלל בכל מקום במדינת ישראל כשיש סכסוך על קרקע התהליך הוא תהליך של פקיד ההסדרים מזמין את הצדדים, שומע, מחליט, על החלטות פקיד ההסדרים הולכים לבית משפט, בית המשפט פוסק ובזה נגמר העניין.

יעקב אפרתי: הממשלה החליטה במודע עד החלטה ארא-15 מ-2003 לא לברר את הסכסוך אלא לנסות ולסיים את הסכסוך הזה בפשרות.

יעקב אפרתי: כאשר הממשלה הציעה, באמצעות מועצת מקרקעי ישראל, באמצעות מינהל מקרקעי ישראל הצעות פשרה, בגבולות כפי שישתנו.

יעקב אפרתי: משמעות העניין בתוך תחום הקו הכחול של תכנית לכל מי שתובע בעלות נתנו לו סדרי גודל של שלושים אחוז מהקרקע ועוד עשרת אלפים על כל דונם קרקע שהוא לא מקבל את התמורה בקרקע.

יעקב אפרתי: זה הפשרה שיש, אלה סדרי הגודל שיש פשרות כיום.

יעקב אפרתי: כמובן שאם ישנו בצורה משמעותית את התנאים לפשרות אז גם נשיג פשרות הרבה יותר משמעותיות.

אופיר פינס-פז: לכן קמה הוועדה הזאת, ברשות שופט בית משפט עליון.

יעקב אפרתי: עכשיו צריך לזכור דבר אחד מאוד חשוב, שהטעות מסוג שני שאפשר לעשות, והיא תהיה באמת טעות פטאלית, זה שאם מישהו יבוא ויגיד אני מעביר לתובעי הבעלות את כל הקרקע שהם תובעים, במשמעות של העניין הזה שלא יהיה ניתן לעולם להסדיר את בעיית הבדואים.

יעקב אפרתי: לכל מי שחושב שצריך להתפשר עם האוכלוסייה הבדואית, תובעי הבעלות, ולהגיד אני נותן לכם את כל הקרקע שאתם תובעים,

אופיר פינס-פז: כל הקרקע זה לא פשרה.

יעקב אפרתי: נניח שאתה הולך לקיצוניות.

יעקב אפרתי: משמעות העניין מבחינת המדינה שהיא אינה יכולה להסדיר את בעיית הבדואים, ואני אסביר.

יעקב אפרתי: משום שבסך הכל כשאנחנו מתפשרים על קרקע עם אוכלוסייה בדואית אנחנו יכולים להסדיר את הקרקע המתפנה לטובת האוכלוסייה הבדואית, שהם חסרי קרקע.

יעקב אפרתי: וצריך לדעת, ושיהיה ברור, תובעי הבעלות מסך הכל האוכלוסייה הבדואית.

יעקב אפרתי: באופן כללי כל הקרקע ביישובים שהיא אדמות מדינה, ואדמות מדינה שבאים כתוצאה מפשרות קרקע ניתנות לאוכלוסייה הבדואית ורק הבדואית בלבד.

יעקב אפרתי: והן ניתנות בתנאים מועדפים, וטוב לדעת את זה שכל תושב פזורה מקבל מגרש מפותח ללא תמורה.

יעקב אפרתי: התנאים המקובלים שמציע מינהל מקרקעי ישראל לתושבי הפזורה אינם קיימים לשום תושב אחר במדינת ישראל.

יעקב אפרתי: הוא מקבל שטח מפותח, ללא מכרז, ללא תמורה, מנוכה מזה חלק מעלויות הפינוי שהוא מקבל בגין הבנייה שיש לו בפזורה, ונשאר לו לפחות חמישים אלף שקל מתוך סכום הפיצויים.

יעקב אפרתי: זה המינימום.

יעקב אפרתי: עכשיו ברגע שאנחנו נקצה את כל הקרקע הזאת לתובעי הבעלות, החולייה החסרה, אתה מציע הסדר כספי לתושבים, אתה צריך לעשות את זה בשלוש אופציות.

יעקב אפרתי: צריך לזכור שתובעי הבעלות מכל סך הכל האוכלוסייה הבדואית לטעמי היא בסדרי גודל שבין חמש עשרה לעשרים אחוז.

יעקב אפרתי: משמעות העניין שאם נותנים את השש מאות חמישים בריכוז אוכלוסייה כל כך קטן לא יהיה לנו אפשרות לקבל קרקע להסדיר ליתר, שהם לא תובעי בעלות והם לא בעלי הקרקע.

יעקב אפרתי: לכן המדינה שנתנה להם כל הקרקע כדי לפתור את זה תצטרך עכשיו להפקיע מהם.

יעקב אפרתי: דמיינו מצב מאוד מוזר, לדעתי מטומטם, שיכולים להיכנס אליו אם נכנסים לסדר גודל כזה של פתרון קיצוני.

יעקב אפרתי: כי יש כאלה שגם מעלים את הפתרון הקיצוני הזה.

יעקב אפרתי: ולצערי הוא אין לו תכלית, הוא לא הגיוני, הוא לא סביר.

יעקב אפרתי: ואנחנו ניתן כל מקרקעי מדינת ישראל לצורך העניין כדי להקים יישובים איפה שצריך, ואין קמצנות בעניין הזה, ויש נדיבות ורחבות לב למצוא פתרונות, אם תרצו אני אתן לכם כמשל יישוב ביר-אדאג', שסיימנו לתכנן אותו.

יעקב אפרתי: תכננו שם יישוב סופר מיוחד, אדוני היושב ראש, אתה דיברת על מיוחד, ביר-אדאג'.

יעקב אפרתי: מה שקורה, היישוב מתוכנן בסופר רוחב לב בכמות של שטח של תחום שיפוט, בלי פרופורציה לכמות התכנון, לא ל-2020 ולא ל-2050 לכמות האוכלוסייה המיועדת, היישוב מתוכנן לסדר גודל של דונם מגורים ומאחורי הדונם מגורים יש ארבעה דונם של מראה ואיזו שהיא חקלאות, כלומר סופר יישוב מיוחד.

יעקב אפרתי: התחלנו לפתח אותו.

יעקב אפרתי: לצערי הרב עד לכאן הגענו בהסכמות ונכון לרגע זה של החיים גם במקרה הקיצוני הזה, שכולו יושב על אדמות מדינה, לא תביעת בעלות בכלל, אין שם תביעת בעלות אחת על השטח הזה, ולמרות זאת אנחנו לא מצליחים להתקדם משום שכמה שאתה לא הולך אל מול האוכלוסייה הבדואית תמיד ירצו עוד קצת.

אופיר פינס-פז: רק האוכלוסייה הבדואית?

אופיר פינס-פז: אצל היהודים לא רוצים עוד קצת?

יעקב אפרתי: בסדר, אבל אצל היהודים יש בסוף קוים אדומים שמחליטים עליהם ומיישמים אותם.

יעקב אפרתי: ולטעמי גם פה צריך איזה שהוא קו אדום שממנו מתחילים לעבוד בצורה אחרת.

אופיר פינס-פז: מה קרה לאחרונה של שינוי המדיניות שנהייתה הריסת בתים אגרסיבית מאוד.

יעקב אפרתי: לצערי אין שינוי מדיניות, הלוואי והיה שינוי מדיניות.

יעקב אפרתי: אין שינוי מדיניות.

יעקב אפרתי: המדיניות היחידה היא יישום פסקי דין של בתי משפט בקצב, הקצב נקבע היום רק על ידי היכולת של המשטרה לגבות את המהלך.

יעקב אפרתי: לצערי אי אפשר לעשות את זה בלי המשטרה.

יעקב אפרתי: עושים מעט מידיי, פחות מידיי, ולכן התופעה הזאת מתפשטת בצורה כל כך משמעותית.

יעקב אפרתי: הפעילות של הריסת הבתים, היא תוצאה ישירה של דיונים מתמשכים בבתי משפט, כל אחד יש לו זכות לעמוד על זכויותיו בבית המשפט, לא חס וחלילה בפני המינהל, שהוא בעל עניין וכו', כאילו אני לוקח את הקרקע הזאת לתל אביב, אלא מול בתי משפט, וכל אחד מה שהוא מצליח בבית משפט מצליח, ואם בית המשפט פסק הוא מחייב את כולנו.

יעקב אפרתי: הריסת הבתים, למרות צווים רבים שיש לנו, אינה נעשית.

יעקב אפרתי: והמעורבות של המנהלת היא רק שם, אלא אם כן יש לנו פתרון חלופי לאנשים.

יעקב אפרתי: לכל אחד שהורסים לו את הבית אומרים לו מה הפתרון החליפי, מה התנאים.

אופיר פינס-פז: חברים, אני יודע שהנושא הזה מאוד טעון, ואני יודע שכולם רוצים לדבר רק זה לא יקרה, כי אין לנו יכולת שזה יקרו.

אופיר פינס-פז: אנחנו ניתן לשני חברים בדואים לדבר ולחבר כנסת וזה יהיה הסדר.

אופיר פינס-פז: האגודה לזכויות האזרח, בגלל שאת אישה ואף אישה עוד לא דיברה אז אני מאפשר לך, בבקשה.

אופיר פינס-פז: עו"ד באנה בבקשה.

באנה שוגרי: שני דברים.

באנה שוגרי: קודם כל לגבי החלטת הממשלה, קודם כל הטענה של ייצוג הולם היא פיקטיבית.

באנה שוגרי: במקרה הכי טוב, וזה הרכב של מועצת הרשות, אין חברים בוועדת ההיגוי ובהרכב ועדה ציבורית לא ברור מה יהיה, הרכב המועצה שזה הכי טוב יש שבעה נציגי ציבור, מתוכם רק ארבעה בדואים, וזה ארבעה מסך של עשרים ואחד, ובתנאי שהם לא יהיו בעלי אדמות.

באנה שוגרי: זאת אומרת אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה העיקרית, אם זו רשות שקמה כדי לבדוק את בעיית הבעלות על הקרקע מתנים שמי שיהיה חברים בה יהיו גם המיעוט שבמיעוט שבמיעוט וגם לא בעלי עניין.

באנה שוגרי: דבר נוסף לגבי התכנון, נושא שלא עלה לצערי ואני שמחה שמר דודו כהן נמצא כאן, חשוב לדעת שבימים אלה ממש פורסמה תכנית המיתאר המחוזית החלקית למטרופולין באר שבע.

באנה שוגרי: זו תכנית שמשנה את ייעודי הקרקע, וזו הזדמנות פז בשביל המדינה לחשוב פעם אחת על פתרון כולל, פתרון תכנוני כולל, ולפחות לא לחשוף פתרונות כאלה.

באנה שוגרי: התכנית הזאת לא רק שלא מכירה בשלושים וחמישה כפרים בלתי מוכרים אלא שגם לא מאפשרת הכרה של הרוב המכריע שלהם כי היא מייעדת את הקרקע שלהם עוד פעם לייעודים שלא מתאימים לתכנון עתידי.

באנה שוגרי: אז לפחות למפות את האנשים על השטח, על התכנית, שהתכנון יישקף את המציאות.

באנה שוגרי: לכל הפחות שבשטחים שגרים בהם היום בדואים, בשטחים שיש בהם היום כפרים שיהיו בייעודי קרקע שמאפשרים בעתיד תכנון כפרי ותכנון משולב, ואז נחשוב על פתרונות ולא לחסום אותם.

באנה שוגרי: כי אם התכנית הזאת תתקבל במתכונתה הנוכחית אז יגידו לנו יש חסמים תכנוניים ואי אפשר להתקדם.

אחמד אל אסד: קודם כל אני רוצה לברך אותך באופן אישי על היוזמה, על הזימון, על ההקשבה לצרות שלנו, של הבדואים.

אחמד אל אסד: קודם כל אני רוצה להגיד באופן מפתיע, אתה מכיר את העמדה שלי, התברר לי בסופו של דבר הבעיה היא לא במנהלת אלא ביושב ראש המנהלת.

אחמד אל אסד: כשהתחלף התחלפו הצרות ועכשיו הכל זורם, יש שיתוף פעולה, יש הקשבה גם במינהל.

אחמד אל אסד: אני אומר את זה לאחר שאני ישבתי, ואני שונה מיתר חבריי הבדואים שהם מופיעים פה שאני מייצג את רשות ואני יום יום בישיבות עבודה ורואה איך הם זורמים.

אחמד אל אסד: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו, אני רוצה מוועדת הפנים גם לכלול את כל היישובים מסביב ליישוב הקיימים לתוך הקו הכחול של היישוב, ולהתחיל לתכנן ולפתח.

אחמד אל אסד: יש הרבה אוכלוסייה שמגיעים לאלפים מסביב ללקיה, וזה עניין רק להזיז את הקו הכחול בקילומטר ואתם פותרים את כל הבעיות.

אחמד אל אסד: נושא נוסף שאני רציתי לדבר, היישובים במינהל.

אחמד אל אסד: הבעיה היחידה של המינהל שהיא היום שעושה הסדר עם הבדואים היא פותרת אותנו ממערכת הביוב.

אחמד אל אסד: לא לשלם אגרה, אומרת עלינו.

אחמד אל אסד: בסופו של דבר המועצה צריכה לדאוג לזה, לקחת הלוואות, והיא לא יכולה לעמוד בהלוואות, ואתה יודע מה זה, אתה מכיר את משרד הפנים שאתה גם ניהלת אותו ועמדת בראש משרד הפנים, ובסופו של דבר פותרת חצי מהיישוב מאגרת הביוב ואחר כך הביוב מתחיל לזרום ברחובות, היתושים עכשיו מתרבים,

אופיר פינס-פז: זה לא משרד התשתיות?

אחמד אל אסד: זה משרד התשתיות, אבל צריך לממן חמישים אחוז.

אחמד אל אסד: מי יממן אותם, צריך להטיל את זה על המגרשים, והם לא עושים במינהל, הם פותרים אנשים רק להגיע להסדר קרקעות, להחתים אותם, הם פותרים אותם.

אחמד אל אסד: בסופו של דבר מי צריך לשלם במקומם, אין לך תשובה במינהל.

אחמד אל אסד: יש לנו בעיה עם זה.

אופיר פינס-פז: ועדת השרים קיצצה את הסכום.

אחמד אל אסד: חמישים אחוז.

אופיר פינס-פז: גם זה לא מספיק.

אחמד אל אסד: נכון.

אחמד אל אסד: רק דבר אחד, מה שצריך זה גם לטפל באנשים בצורה הנכונה בתוך מרשם האוכלוסין.

אחמד אל אסד: לא יעלה על הדעת שתושב שלושים שנה כשהוא בא להחליף ספח תעודת זהות, שהוא צריך להביא אישור מהבנק, איפה הילדים שלו לומדים, מטרידים אנשים על פתח המועצה, תגיד לי בשביל מה, זה מיותר.

אחמד אל אסד: כתוב לך בספח תושב לקייה, למה צריך לתת לו אישור כפול.

אחמד אל אסד: אני צריך ללכת לבדוק אותו?

אחמד אל אסד: אני אומר את זה, גם לדודו, מפה אני לא חותם לאף אחד על שום אישור.

אופיר פינס-פז: נבחר ראש מינהל חדש למינהל אוכלוסין, יעקב גנות, נקווה שהוא ידע לקדם את העניין יותר טוב.

אברהים אלעמור: בואו נגיד ככה, אני מדבר מתוך האקדמיה.

אברהים אלעמור: אני מדבר על העובדות, ואני מתחיל במה שאמר חברנו אפרתי, הוא אמר הבדואים מה שנותנים להם ירצו עוד.

אברהים אלעמור: זו אמירה גזענית ממדרגה ראשונה.

אברהים אלעמור: והוא לא צודק, ואני נותן לך עכשיו דברים, הבדואים כולם שהתפנו מתל-מלחתה עד היום לא קיבלו פיצויים בשווי של גוש קטיף שהם קיבלו מהמדינה, המדינה בנתה להם את הדפים והמדינה נתנה להם את הפיצויים עוד פעם ובנתה להם בתים חדשים, אז אנא מכבודך.

אופיר פינס-פז: אני מבקש, בלי גוש קטיף.

אברהים אלעמור: אנחנו לא ניקח ואנחנו במדינה לפני קיום המדינה, וגוש קטיף המדינה לקחה אותם לשם והחזירה אותם משם, אז תתנצל על הדברים שלך.

יעקב אפרתי: אני מתנצל.

אברהים אלעמור: הוא אומר אין קמצנות אצלנו.

אברהים אלעמור: אני חי בכסייפה, וראש המועצה שלי יושב על ידי ואני נדהם מחברי אחמד אל אסד ראש מועצת לקייה שאומר המנהלת יפה.

אברהים אלעמור: הבן שלי נולד בכסייפה, והוא שנה חמישית רפואה, ואין לי מקום לאלכס אותו, והוא אומר נותנים לנו את הכל.

אברהים אלעמור: אז אני רוצה לשמוע, אולי ראש המועצה שאני בחרתי הוא לא מתאים, ואני רוצה ראש מועצה אחר.

אברהים אלעמור: ואני יודע שהוא אקדמי, הוא יודע לדרוש לכפר שלו.

אברהים אלעמור: אז אני נדהם מהדיבורים של הגנה על המנהלת.

אברהים אלעמור: המנהלת לא נותנת.

אופיר פינס-פז: חברים, אני רוצה להציע לכם הצעה, אני רוצה להציע לכל האורחים הבדואים הצעה, אל תתווכחו ביניכם, זה לא משפר את הקייס שלכם.

אברהים אלעמור: הממשלה החליטה, לא ברור לי את הסוגייה, הממשלה החליטה לגבי שלושים אחוז, אומר אפרתי, אנחנו כשהתפנינו היה הסכם של עשרים אחוז.

אברהים אלעמור: אנחנו עד היום לא קיבלנו מההסכם הזה, משפחת אלעמר, שהיא השאירה חמשת אלפים דונם שם, לא קיבלנו שם תמורה.

אברהים אלעמור: הכוונה שלי באדמה.

אברהים אלעמור: לא עשרים אחוז, לא עשרה אחוז, לא שלושה אחוז.

אברהים אלעמור: נקודות נוספות חשובות מאוד, שתדע אותן אדוני, ואני קודם כל שכחתי אפילו להודות לוועדה, אבל הוועדה כבודה במקומה.

אברהים אלעמור: הוא אמר שאנחנו מפנים את האדמה שיש עליה, אדמה לבדואים.

אברהים אלעמור: זה לא נכון, על יד היישוב שלי מתוכנן יישוב יהודי באדמה בדואית.

אברהים אלעמור: וקוראים לו כסיף, על שם הכפר שלי.

אברהים אלעמור: אני כסייפה, מחקו את הה', שמו פ' סופית.

אברהים אלעמור: אנחנו תושבי מדינת ישראל, אנחנו חיים במדינה הזאת, אנחנו בדואים, כפורה ולא פזורה.

אברהים אלעמור: לפי דעתי אין כפר בדואי מוכר, כל הבדואים בלתי מוכרים, כולם גטו, ואנחנו נמצאים במחנה וכל יום הורסים לבדואים את הבתים שלהם בפזורה.

אברהים אלעמור: אני במקרה גם בכובע אחר יושב, ראש קופת הסיוע לבדואים נזקקים ולבניהם.

אברהים אלעמור: ואני עוזר כל פעם.

אברהים אלעמור: אז אני מבקש מכם להקפיא את עניין ההריסה, שיישב מולי לא קידום בדואים אלא פיגור בדואים, חיסול בדואים, טרנספר בדואים.

נציג הכפרים: אדוני היושב ראש, איך הורסים לי בתים שבע פעמים ולא שמים לי התראות ולא שום צו הריסה.

נציג הכפרים: באים, לוקחים את החוק ליד.

נציג הכפרים: האדונים המכובדים שיושבים כאן שהם שולחים אותם, מה זה, שהורסים את הבתים, אני בא לשבת כאן בכנסת.

נציג הכפרים: חבל על הזמן.

נציג הכפרים: אני רוצה פתרון הוגן.

נציג הכפרים: יש בעיה של הריסת הבתים, יש בעיה של אנשים שרוצים קורת גג ואני מסכים, בעצם ממשלת ישראל צריכה לקבל החלטה, חד משמעית, מפסיקים מייד את ההריסת בתים עד שמוצאים פתרון לאנשים.

נציג הכפרים: זאת הבעיה הכואבת, זאת הבעיה הקשה והחמורה, בתי המשפט בעצם התירו הרבה מאוד צווים וישנה תופעה של הריסות מאסיביות שפוגעות במרקם היחסים הטוב שבין הבדואים ובין המדינה.

נציג הכפרים: ועל זה כולנו נאבקים, יישובי קבע, לא יישובי קבע, כולנו זועקים על הבעיה הזאת.

נציג הכפרים: על ממשלת ישראל לדעת, אני אומר את זה וגם אמרתי לך את זה, חייבת לדעתי לקחת את כל ישובי הקבע הלא מוכרים, מעל חמשת אלפים תושבים, להלבין אותם ולהגיד היישובים האלה אנחנו מכירים בהם.

נציג הכפרים: כי ככה פותרים בעיה.

נציג הכפרים: כי אחרת, ואני יודע אישית מה אומר מנהל המחוז, והוא עושה עבודה מצויינת ואני אומר את זה בכל מקום, הוא נלחם למען הכרה בכל יישוב בדואי שמגיע לוועדה המחוזית, בניגוד לכל חברי הוועדה האחרים, כולל פיני בדש ואחרים, הוא נלחם.

נציג הכפרים: הנושא של הקרקע, זה נושא מסובך, זה לא נושא שנפתור אותו פה בישיבה הזאת, זה נושא, ואמר אפרתי בצדק, ואני אומר לך אדוני, יש החלטת ממשלה, ער-15, המשרד היחידי שמקיים את ההחלטה הזאת זה מינהל מקרקעי ישראל.

נציג הכפרים: לא משרד הפנים, לא משרד השיכון, אף משרד אחר.

נציג הכפרים: עוד משפט אחד, הוקמה רשות עכשיו חדשה, ואני נגד הרשות הזאת, ואני אמרתי שאני נגד הרשות.

נציג הכפרים: זאת רשות גזענית, על בסיס אתני, עוד לא קמה רשות לא לרוסים, לא לאתיופים, לא לאף אחד, רק לבדואים מקימים רשות.

נציג הכפרים: אני אלחם בתוך קדימה כדי לשנות את ההחלטה כדי שההחלטה תהיה הוגנת כלפי האוכלוסייה הבדואית.

נציג הכפרים: תודה.

עמר אבו-עסא: שלום לכולם.

עמר אבו-עסא: בקשר לעניין של הקרקעות, הבדואים נתנו תשעים ושבעה אחוז ולא צריכים להתפשר על השלושה אחוז.

עמר אבו-עסא: אז מספיק.

עמר אבו-עסא: דבר אחר, אני כל הזמן קראתי לבדואים שהם הילדים החריגים של המדינה.

עמר אבו-עסא: למנהלת הבדואים, כל מי שיושבים בה, אנשים אטומים, מי שעמד בראשה גם לשעבר, בנאדם שחושב שהאוכלוסיה הזאת עויינת הוא לא יכול לעבוד איתה.

עמר אבו-עסא: אני מציע שאנחנו נשתלב במדינה הזאת כמו שצריך ונגיע לזכויות שלנו כמו שצריך.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

עקיל טלאלקה: אני תולה תקווה בהתכנסות של הישיבה הזאת ואני מברך אותה, אולי שתהיה לנו הזדמנות להציל את היונה מצפרוני הנץ.

עקיל טלאלקה: חבל על הזמן.

עקיל טלאלקה: המינהל וכל האנשים והמוסדות בבאר שבע, סיירת ירוקה, ממשלה, מנהלת ממשלה, משרד הפנים ממשלה אחרת, מפעילים עלינו מכבש ומרסקים אותנו.

עקיל טלאלקה: הורסים לנו את הבתים.

עקיל טלאלקה: וזה לא מקובל במדינת משטר דמוקרטי במזרח התיכון.

עקיל טלאלקה: שבע פעמים הרסו לי בתים.

עקיל טלאלקה: מה זה, פחונים, בסך הכל אני גר בפחון.

עקיל טלאלקה: על אדמות שלי, שנולדתי שם.

עקיל טלאלקה: אני נולדתי ב-43', נולדתי שם,

אופיר פינס-פז: למה הרסו לו את הבית, דודו?

אופיר פינס-פז: אתה רוצה לקדם את הדיון, בוא נדבר רגע על הבית שלו.

אופיר פינס-פז: איפה הבית שלו, הוא על ציר ראשי, מה הבעיה עם הבית שלו?

אופיר פינס-פז: הרי יש אלפי בתים שהורדנו באזורי התכנון משום שהיה תכנון.

טלב אלסאנע: זה לא דודו כהן, זה המנהלת.

אחמד אלנסאסרה: אני יושב ראש ועד מקומי כפר השבע.

אחמד אלנסאסרה: ליד בסיס נבטים.

אחמד אלנסאסרה: אדוני היושב ראש, אני לא מכיר אף פעם ולא שמעתי על אף מדינה בעולם שהיא רק יודעת להרוס ולא מתכננת.

אחמד אלנסאסרה: אנחנו קיבלנו צווי הריסה והתראות עוד לפני שיבואו וידברו ויעשו איתנו דיאלוג.

אחמד אלנסאסרה: אף פעם אף אחד, לא מהמינהל, אדוני דודו כהן אני כתבתי לא מכתב ואף התקבל במשרדו, הוא לא חזר ולא התייחס אליי לחלוטין.

אחמד אלנסאסרה: אני ניגשתי למנהלת, המנהלת אומרים אנחנו לא יכולים למצוא לך פתרון, אולי תלך לאחמד אל אסעד שיתן לך מאתיים חמישים מגרשים.

אחמד אלנסאסרה: אני צריך לבקש נדבות מהמועצות הקיימות או מאנשים אחרים?

אופיר פינס-פז: למה אין דיאלוג עם הכפר שלו?

אחמד אלנסאסרה: אני אישית שלחתי אליך מכתב, ואתה ראית את המכתב שלי לדעתי, ופעמיים שלחתי לך מכתב.

אחמד אלנסאסרה: יתרה מזה, אדוני,

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, אדוני יושב ראש הוועד המקומי, אנחנו לא נוכל לפתור את הבעיה שלך פה, אבל אני רציתי שאנשים יגידו איפה הדברים נמצאים.

אחמד אל-נסאסרה: בקשר לצווי ההריסה אני מאוד מבקש מכבודך להמליץ המלצה חותכת בעניין, נא לעצור את הצווים או לבטל אותם לחלוטין עד שיהיו דיונים בינינו לבין הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מודה לך.

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, מחילה, תיכף אחת עשרה ויש לנו הצבעות במליאה.

אופיר פינס-פז: תראו, אני קודם כל רוצה להציע הצעה,

טלב אלסאנע: כדי שיהיה מעקב, כדי שיהיו תוצאות לדיון, חשוב שבסיכום תהיה התייחסות לסוגיות שהועלו כאן.

מוחמד ברכה: אני רוצה רק משפט אחד.

מוחמד ברכה: עכשיו לפני כמה רגעים הסתיימה ישיבה של ועדת הכספים והוחלט שהוועדה תקיים סיור ולקראת הדיונים על התקציב ראשי המועצות האחראים יביאו תכניות קונקרטיות כדי לשבץ אותם או להכניס אותם לתקציב.

מוחמד ברכה: אני חושב שוועדת הפנים יכולה לעשות דבר כזה.

מוחמד ברכה: הדבר השני אני רק מודיע, אני פניתי ליועץ המשפטי על חשדות להתנהלות בלתי תקינה במנהלת, היועץ המשפטי שלח לי מכתב בחזרה.

מוחמד ברכה: כל מי שיש לו אינפורמציה על אי תקינות, על חשד לשחיתות במנהלת שיפנה אליי או לחסן אלרפעיה, והדברים צריכים להתלבן עד הסוף.

סאלם אבורביע: שלום, אני ראש המועצה של כסייפה.

סאלם אבורביע: ביישוב הקבע היום של כסייפה אי אפשר לבנות בתוך הקו הכחול כי אין ליישוב תכנית מיתאר משנות התשעים ועד היום.

סאלם אבורביע: מי שעיכב את תכנית המיתאר זו מנהלת הבדואים.

סאלם אבורביע: ביקשנו להתחיל במחוסרי הקרקעות מעבר לכביש, גם כן התנגדו במנהלת הבדואים.

סאלם אבורביע: להפתעתנו גילינו שהוקם שם יישוב.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, אני רוצה לסכם את הדיון, חברים יקרים.

אופיר פינס-פז: קודם כל אני רוצה להגיד לאנשי הממשלה, אתם באתם עם החלטה, קודם אני מצטער ששר השיכון החדש לא בדיון הזה, לא בשבילי ולא בשביל החברים, בשביל עצמו, שישמע, שילמד, שיבין באיזו מציאות הוא צריך להתנהל.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שתדעו להעביר לו את רוח הדברים כי הדברים האלה מאוד חשובים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהמסר המרכזי, הקמתם כבר רשות, אני חושב שדעתם של רבים מאתנו, כולל שלי, היא לא נוחה מהרשות הזאת.

אופיר פינס-פז: אני ספקן לגביה.

אופיר פינס-פז: הלוואי שאני אתבדה, הלוואי שהיא תצליח.

אופיר פינס-פז: דבר אחד שהכי חסר לי בעניין של הרשות זה לוח זמנים.

אופיר פינס-פז: מתי מקימים את הוועדת היגוי, מתי ממנים את השופט, מתי יהיו פתרונות, מתי, מתי, מתי.

אופיר פינס-פז: הבקשה הראשונה של ועדת הפנים במסגרת הסיכום, הדרישה מראש הממשלה ומשר השיכון לקבוע לוח זמנים מתי תהיה הצעה של הוועדה ברשות השופט בית המשפט העליון בדימוס להסדר קרקעות ופתרון התיישבותי בנגב, ואנחנו מבקשים שהדבר הזה יקרה, ואני חושב שזה לא צריך לקחת יותר משישה חודשים, אבל אם אתם חושבים שצריך לתת לזה עוד חודשיים שלושה אני מציע עד סוף השנה.

אופיר פינס-פז: המלצה שלנו שהעבודה הראשונית בנושא הקרקעות, שזו העבודה הכי חשובה גם לדעת אנשי משרד השיכון תסתיים עד סוף שנת 2007, ועד אז הוועדה פונה להקפיא ולשמור על הסטטוס-קוו בכל מה שקשור בהריסות בתים עד להבאת פתרון כולל, שזו היומרה וזו הכוונה אני מבין גם של הממשלה בנושא ההתיישבות הבדואית בנגב.

אופיר פינס-פז: דבר שני, אני מקבל את ההצעה שוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת תבוא לסיור בכפרים הלא מוכרים וגם ביישובים המוכרים ובנגב בכלל, גם ביישובים כמובן היהודים כדי לראות את הדברים האלה, נעשה יום שלם בנגב, גם בנושאים האלה, גם בנושאי הגנת הסביבה, שהם נושאים מאוד מאוד חשובים.

אופיר פינס-פז: נעשה יום שלם יחד, לא נדחה את זה, אני מקווה ממש בחודש חודשיים הקרובים, יום שלם שיוקדש לבעיות בנושאים שלכם.

אופיר פינס-פז: אנחנו מאוד מבקשים מנציגי הממשלה הבכירים פה באזור הנגב להצטרף אלינו, לחלק מאיתנו, כדי שנוכל באמת לקיים סיור שיהיו בו גם דברים אופרטיביים ואפקטיביים שיוכלו לקדם את הנושאים שכולנו רוצים.

אופיר פינס-פז: הנושא הבדואי בנגב, ואני אומר את זה לכולנו, הוא פצצת זמן מתקתקת שרק הממשלה יכולה לפרק אותה, כמובן בליווי שלנו חברי הכנסת, בליווי של ראשי רשויות, של שייחים, של נכבדים, של האקדמיה, של יהודים, של ערבים, של כולם.

אופיר פינס-פז: אבל בסוף הממשלה יכולה או לא יכולה לעשות מעשה שיכול לשנות את כל ההתייחסות וההתפתחות והתחושות ולייצר מצב שיש בו גם תקווה, שיש לו עתיד ושאנשים ירגישו שהם לא אזרחים סוג ב' במדינה הזו אלא הם אנשים שווי זכויות ושווי חובות במסגרת מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: משפט אחרון, במסגרת הסיכום, מאחר שברשות שהיא מוקמת אין איזון מבחינת הייצוג, שההמלצות יהיו בהסכמה ולא בהצבעה.

טלב אלסאנע: כי בהצבעה זה בטוח אנחנו יודעים מה התוצאה.

אופיר פינס-פז: אנחנו פונים לממשלה ומבקשים שבכל מוסדות הרשות החדשה הזו יהיה ייצוג הולם לאוכלוסייה הבדואית, אחרת תחושת החשדנות וחוסר האמון וחוסר שיתוף הפעולה יהיו כאלה שממילא כל הצעה, גם הצעות טובות, תיתקלנה בסקפטיות.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם לטובת העניין, שלבו, גם באבו-בסמה, שלבו את הציבור הבדואי בעשייה, במחשבה, בתכנון.

אופיר פינס-פז: אני יודע שיש שילוב יחסית.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לכם שבאתם היום לכנסת ומקווה שהיום הזה בכנסת יעזור לטפל בנושאים.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.