הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 54, 2007-07-03 13:00

סופה לנדבר: צהרים טובים.

סופה לנדבר: אני פותחת את ישיבת הוועדה המיוחדת לפניות הציבור בנושא פניות ציבור לגבי ניקיון ונוכחות מצילים בחופי הים.

סופה לנדבר: אנחנו מנהלים את הדיון בקשר למצב החופים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: בזמן האחרון אירעו טביעות רבות וזה דבר שמאוד מטריד.

סופה לנדבר: הים הוא נכס של מדינת ישראל, אבל הוא גם מקום מסוכן וכנראה ציבור מדינת ישראל שהולך לחופים האלה ליהנות, יחסית הוא גם סובל.

סופה לנדבר: לפני שבוע העליתי על סדר היום דיון דחוף על מצב החופים, על הטביעות בים ועל מצב הניקיון ששייך לעיריות, למועצות ולכולנו.

סופה לנדבר: מדינת ישראל היא מדינה ללא חומר גלם, אבל יחד עם זאת יש לנו חוף שהוא כל כך יפה והוא מהווה נכס למדינה.

סופה לנדבר: יכול להיות שאנחנו לא כל כך שומרים על הנכס הזה.

סופה לנדבר: אני לא מדברת עליכם, אלה שנמצאים בישיבה, אלא אני מתכוונת לאזרחי מדינת ישראל.

סופה לנדבר: משהו קורה לנו.

סופה לנדבר: לעתים קרובות אני גם הולכת לחוף הים.

סופה לנדבר: לפני כמה שבועות הייתי ביום שישי בשעה 5:00 אחר הצהרים – אני תושבת העיר אשדוד, אבל אני לא מתייחסת רק לעיר אשדוד אלא אני מתייחסת לכל החופים – והמצילים הודיעו על כניסת השבת ועזבו את החוף.

סופה לנדבר: מובן שאנשים שעובדים כל השבוע, היו רוצים לנצל את סוף השבוע, ובגלל החום הכבד הם הולכים לשפת הים.

סופה לנדבר: היה לי מוזר שביום שישי בשעה 5:00 המצילים עוזבים את החוף.

סופה לנדבר: בנוסף לכך אני רוצה לציין לרעה את הלכלוך במקום, שפשוט מהווה בושה לכולנו.

סופה לנדבר: אני רוצה לשאול אתכם מה אנחנו צריכים לעשות ואיך אנחנו צריכים להתנהג.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים על נכס שלנו שעליו צריך לשמור.

סופה לנדבר: יכול להיות שהיום אתם חסרי אונים ואין כלים לבצע אכיפה אבל אני רוצה לשמוע מכם מה קורה בחוף בתחומים שלכם ומה אתם מציעים כדי לשמור על אותו נכס ששייך לכולנו.

יעקב לופו: בעיריית חיפה יש לנו חמישה חופים שהם 12 תחנות הצלה.

יעקב לופו: החופים משתרעים על כארבעה וחצי קילומטרים, החוף הוא חוף מוכרז.

יעקב לופו: אם כן, יש לנו בסך הכל 17 קילומטרים חופים.

יעקב לופו: בחופים המוכרזים אנחנו משקיעים הרבה כספים כדי לנהל אותם.

יעקב לופו: אני חושב שמצב החופים בחיפה והחופים המוכרזים, אני מזמין אותך להגיע ולראות אותם, הם במצב טוב אבל זאת התמודדות קשה יום יומית.

יעקב לופו: הרשות המקומית משקיעה כספים גדולים כדי לתפעל את החופים האלה, סדר גודל של כ-30 מיליון שקלים בשנה.

יעקב לופו: אלה חופים שנותנים שירותים לא רק לרשות המקומית, לא רק לחיפה אלא מכל הרשויות סביב מגיעים אנשים ואכן זה משאב חשוב שנהנים ממנו.

יעקב לופו: כל העלות היא על עיריית חיפה.

יעקב לופו: אני לא רוצה לתת ציונים לאזרחי חיפה, אבל אם האנשים יגיעו בסופי שבוע בשעה 6:00 בבוקר לחופים, הם יחשבו שכמה מטוסים התרסקו שם כי הלכלוך הוא דבר שאי אפשר להבין אותו.

יעקב לופו: לצורך העניין הזה אנחנו מפעילים מערך שלם של פיקוח עירוני וסדרנים, ואני לא מדבר על מערך ההצלה שהוא מערך יקר מאוד, ועובדי ניקיון.

יעקב לופו: אנחנו עובדים קשה מאוד כדי שבשעה 8:00-9:00 בבוקר, כאשר הקהל מגיע, הוא יקבל חוף נקי.

יעקב לופו: ההיבט השני הוא ההיבט של החופים הלא מוכרזים אליהם כביכול האזרחים לא מגיעים אבל זה לא בדיוק כך כי גם אל החופים האלה מגיעים אזרחים.

יעקב לופו: יש אזרחים שמגיעים לחופים הלא מוכרזים דווקא כי אין שם מצילים.

יעקב לופו: הם לא רוצים את הרעש של המצילים והמשמעות היא שגם לחופים האלה מגיעים אנשים, והיכן שמגיעים אנשים, שם יש זיהום ומלכלכים.

יעקב לופו: לפני שנתיים התחיל פרויקט חדש של המשרד להגנת הסביבה, פרויקט שנקרא חוף נקי, ובשיתוף אתם אנחנו מבצעים ניקיון בחופים האלה.

יעקב לופו: ברור שאנחנו לא יכולים להשקיע את אותה כמות שאנחנו משקיעים בחופים המוכרזים, אבל גם שם אנחנו משקיעים ואנחנו משקיעים מעבר לפרויקט עצמו.

יעקב לופו: כלומר, אם הפרויקט נותן איקס ימים, אנחנו נותנים מעבר לזה כי אנחנו רוצים לעמוד בתקנים של המשרד.

יעקב לופו: שוב, הכול זה עניין תקציבי.

יעקב לופו: אני יודע שעד לפני מספר שנים משרד הפנים היה שותף באחזקת החופים ומימן חלק מהעלויות.

יעקב לופו: אני בתפקיד שלוש שנים ובמשך שלוש השנים האלה לא זכיתי לקבל אגורה אחת ממשרד הפנים.

יוסף עמר: בשנת 2006, כן.

יעקב לופו: אחזקה – לא.

יעקב לופו: אגורה אחת לא קיבלנו.

יוסף עמר: מה עם שילוט?

יעקב לופו: גם את זה לא קיבלנו.

יעקב לופו: בדקתי את זה.

יעקב לופו: לא קיבלנו.

יעקב לופו: אני יודע שמשרד הפנים תכנן תקציב לרשויות אבל משום מה משרד האוצר טרפד את זה ולא קיבלנו אותו.

יעקב לופו: אני חוזר ואומר שנושא הניקיון הוא מאוד חשוב לנו.

יעקב לופו: יש לנו ראש עיר שהנושא הזה בדמו ואנחנו באמת משקיעים מעל ומעבר.

סופה לנדבר: מה אתם עושים כדי למנוע את הלכלוך בשפת הים?

יעקב לופו: אנחנו מפעילים גם מערך של פיקוח, אבל כמויות האנשים שמגיעות לחופים, בעיקר בסופי השבוע, הן אדירות.

יעקב לופו: אני לא אטעה אם אומר שכמאה אלף אנשים מגיעים כל סוף שבוע לחופים שלנו.

יעקב לופו: אי אפשר לעבור כל היום ולרשום דוחות.

יעקב לופו: אנחנו נותנים דוחות, אבל אנחנו לא יכולים לעמוד בזה.

יעקב לופו: מה שאנחנו עושים הוא שאנחנו מנקים את החופים האלה, אבל אנחנו משקיעים כסף רב בעניין הזה.

יעקב לופו: רק בניקיון חופים אנחנו משקיעים מעל שני מיליון שקלים, 2,2 מיליון שקלים, בשנה וזה רק לצורך הניקיון וזאת הוצאה גדולה.

יעקב לופו: אין ספק שככל שיהיו לנו יותר משאבים, נוכל לנקות יותר טוב.

סופה לנדבר: צריך לעשות משהו עם תרבות מדינת ישראל או עם תרבות אותם אנשים שמגיעים לחופים.

יעקב לופו: אני בהחלט מסכים אתך שהנושא של חינוך הוא נושא נכון.

סופה לנדבר: כמה קנסות נתתם השנה?

יעקב לופו: אנחנו נותנים הרבה.

יעקב לופו: לא הבאתי לכאן אתי את הסטטיסטיקה, אבל בהחלט אנחנו נותנים.

סופה לנדבר: מה סכום הקנס, 750 שקלים?

יעקב לופו: תלוי.

יעקב לופו: זה יכול להיות 750 שקלים או 660 שקלים, לפי חוקי העזר שלנו.

יעקב לופו: אצלנו הסכום הוא 660 שקלים.

יעקב לופו: אנחנו נותנים קנסות, אבל גם כוח האדם שלנו הוא מועט.

יעקב לופו: יש לנו פיקוח שעובד בשתי משמרות, משעה 7:00 בבוקר עד שעה 2:00 בצהרים ומשעה 2:00 עד שעה 9:00 בערב, אבל מה לעשות שהקהל מגיע גם בשעה 12:00 בלילה ואפילו בשעה 3:00 לפנות בוקר החופים מלאים כי יש בתי קפה.

יעקב לופו: אין לנו כוח אדם שעובד שם 24 שעות.

יעקב לופו: אני מסכים אתך שבהחלט הבעיה העיקרית היא חינוך.

יעקב לופו: אנחנו עושים גם מבצעים כאלה.

יעקב לופו: אנחנו מביאים את תלמידי בתי הספר למבצעי ניקיון בחופים במהלך שנת הלימודים.

יעקב לופו: אנחנו עושים את העבודה.

יעקב לופו: כדי שהחופים יהיו יותר נקיים, זה אומר עוד כסף.

יוסף עמר: גברתי היושבת-ראש, אם את זוכרת, לפני 10 שנים נפגשנו בסיור חופים, בתל-אביב, לפי בקשתך כדי להדגים את השימוש באופנוע ים ככלי הצלה.

גיל ארויו: בים תל-אביב טבעו אנשים.

גיל ארויו: רוב הטביעות מתרחשות אצל אזרחים מהמגזר הערבי ועם זה יש לנו בעיה.

גיל ארויו: רובם מגיעים ממזרח ירושלים, מרמלה, מלוד וכדומה ומאיזושהי סיבה שלא ברורה לי, הם תמיד מעדיפים את החופים האסורים לרחצה ולאו דווקא את החופים המוכרזים.

גיל ארויו: בתל-אביב יש 12 חופים מוכרזים, זאת אומרת, יש מספיק מקום לכל אחד.

גיל ארויו: בהתייעצות עם יוסי עמר כתבתי מכתב שחייבים לצאת בתהליך דוברות מקיף ורחב במגזר הערבי כי כנראה שהמודעות שם לגבי הסכנות של הים, או שזה לא מגיע עד לקצה, או שיש איזשהו קצר בדרך.

גיל ארויו: זה חורה לי במיוחד ולכן גם כתבתי את המכתב למשרד הפנים בשבוע שעבר ועכשיו יוסף עמר מבשר לי שהוא העביר את הנושא לשר.

יוסף עמר: אחד האנשים שטבע למוות בחופי הים, בחוף הכרמל.

יוסף עמר: מצאנו את המכונית שלו ליד השלט המודיע שזה מקום אסור לרחצה.

יוסף עמר: לצערי שכחתי להביא את התמונה שמראה שאת הנעליים הוא העמיד ליד העמוד, הבגדים על השלט עצמו והוא נכנס להתרחץ מול השלט עליו כתוב שזה מקום אסור לרחצה.

סופה לנדבר: באיזה שפה זה כתוב?

יוסף עמר: בעברית.

יוסף עמר: האדם שטבע הוא ישראלי.

דוד אבוטבול: למה אתם לא מוסיפים תחנות הצלה במקומות האלה לשם הולכים אנשים?

דוד אבוטבול: אנשים הולכים למקומות שלא מוכרזים ועם הזמן זה הופך להיות ממש חוף.

יוסף עמר: אתה יכול לשלם עבור זה?

דוד אבוטבול: אני שואל שאלה.

גיל ארויו: זה לא רק עניין של כסף.

דוד אבוטבול: אני שואל את השאלה הזאת כי אצלנו באשדוד נוצר מצב הפוך – סגרתם חוף רחצה.

יוסף עמר: לא פתחנו חוף רחצה.

דוד אבוטבול: פתחתם חוף רחצה באזור הריביירה, חוף רחצה חדש, אבל סגרתם חוף רחצה שהיה קיים עשרים שנים ואנשים ממשיכים לבוא לשם.

דוד אבוטבול: בסופו של דבר תמיד מגיעים לכסף.

דוד אבוטבול: בקשר לחינוך, נושא שגם הוא קשור לכסף.

דוד אבוטבול: אם בכיתה א' לומדים 40 תלמידים, איך אפשר לחנך את כולם כך שיגיעו לים וישמרו על הניקיון?

דוד אבוטבול: אני חושב שהכול מתחיל – כולל הניקיון – בחינוך.

דוד אבוטבול: יש מדינות שיש בהן פועל ניקיון אחד בכל חוף והחוף נקי כי אנשים נקיים.

דוד אבוטבול: בחופים שלנו, אפילו יהיו 10 פועלי ניקיון, זה לא יעבוד.

דוד אבוטבול: אנשים יושבים בחוף עם כל האוכל, קמים והולכים.

דוד אבוטבול: נכון, לא כולם, יש אנשים שמחפשים את פחי האשפה, אבל מספר לא קטן של אנשים יושב על החוף, אוכל, קם, הולך ומשאיר מזבלה.

סופה לנדבר: מה אתה מציע שאנחנו נעשה?

דוד אבוטבול: אני שוב אומר שזה מתחיל בחינוך.

דוד אבוטבול: אנחנו צריכים ללכת אחורה ולעשות זאת בתחומים רבים אחרים.

דוד אבוטבול: צריך ללכת לילדים הקטנים ושם להתחיל.

אילן מסינגר: לפני שנתיים התקשרו ללופו מאגף החופים של עיריית חיפה בתי ספר וביקשו לפני עונת הרחצה, לפני החופש הגדול של הילדים, לתת הרצאה איך להתנהג.

אילן מסינגר: הוא שלח אותי והייתי בכמה בתי ספר, ולדעתי זה דבר טוב ונכון לעשות זאת במיוחד לפני החופש הגדול.

אילן מסינגר: עם זאת, צריך להיות שילוט - גם ברוסית, גם באמהרית וגם בערבית – כי זה מוסיף.

אילן מסינגר: צריכה להיות דוברות, גם בפרסומות ברדיו וגם כאן מדובר בכל השפות האלה כי אחוזי הטביעה הגדולים מתרחשים אצל המגזר הערבי, הרוסי, האתיופי.

גיל ארויו: בעיריית תל-אביב, לפני פתיחת העונה, הכנסנו צרופה לתוך תשלום הארנונה, צרופה שמגדירה ומסבירה את הסכנות שהציבור יכול לחוות בים, כולל כיצד להימנע מטביעות.

גיל ארויו: למעשה כל בית אב בתל-אביב וכל בית עסק בתל-אביב, לקראת פתיחת העונה, קיבל את הצרופה שאת מחזיקה בידך.

גיל ארויו: הרבה מהתושבים למעשה לא היו מודעים לכל הנושא של הזרמים.

גיל ארויו: לדוגמה, הרבה מהתושבים היו שוחים עד שוברי הגלים ולא הבינו ששובר הגלים מהווה מלכודת מוות.

קריאה: זה מוקד הבעיה.

גיל ארויו: זה דבר ראשון שעשינו והוא דבר מאוד ייחודי.

סופה לנדבר: זה דבר יפה, אבל חסר לי כאן משהו – תרגום לשפות.

גיל ארויו: אני מצטרף לדבריו של לופו.

גיל ארויו: גם אנחנו מארגנים במסגרות בתי הספר, בעיקר בכיתות הנמוכות, כאשר הם מגיעים לחופי הים.

גיל ארויו: בתל-אביב יש לנו 14.5 קילומטרים חוף, שזה שטח עצום.

גיל ארויו: בשטחים האלה יש גם הרבה חופים שהם אסורים לרחצה והם לא חופים מוכרזים לרחצה.

גיל ארויו: לשם אנחנו מזמינים גם את בתי הספר ואנחנו נותנים להם את כל המשאבים ואת החינוך הנכון ואת ההסברים בשטח, קצת על הים, קצת על הניקיון.

גיל ארויו: אנחנו חושבים שבכל מקרה זה צריך להגיע מהבסיס.

גיל ארויו: לגבי האכיפה, האכיפה נעשית אבל היא לא כל כך אפקטיבית.

גיל ארויו: ניקח בחשבון שרוב האנשים לא מגיעים לים עם תעודת זהות אלא הם באים עם בגד ים.

גיל ארויו: לתת דוח בלי לקחת פרטים, זה לעג לרש וזה אומר שלא עשינו כלום.

גיל ארויו: אני חושב שדרך דוברות ולמעשה בכל מהלך עונת הרחצה צריך להשקיע משאבים בתקשורת הכתובה, בתקשורת האלקטרונית, וכל הזמן לדבר על שמירת הניקיון בחופים וכמובן על הסכנות מפני טביעה.

גיל ארויו: בתל-אביב אנחנו משקיעים הון בניקיון החופים.

גיל ארויו: מדי בוקר אנחנו גם מנפים את החול.

גיל ארויו: יש לנו טרקטורים שנוסעים ומנפים את החול כדי להגיע לבדל הסיגריה.

גיל ארויו: כמובן זה תהליך איטי ודורש הרבה זמן ומשאבים.

גיל ארויו: רק עם שילוב של כל הדברים ביחד נוכל להגיע לאיזוהי תוצאה.

דוד אבוטבול: אני אישית הלכתי לכיתות של הילדים שלי כדי להסביר להם את הסכנות הטמונות בים.

דוד אבוטבול: לדעתי זה מאוד השפיע.

דוד אבוטבול: כיתה של 40 ילדים ישבה, הקשיבה ושמעה.

דוד אבוטבול: הכנסתי בהם את הפחד, את הסכנה שקיימת בים, והסברתי להם איך להתנהג כאשר באים לים.

דוד אבוטבול: עשיתי את זה גם בגן ילדים ואמרתי לילדים שיסבירו להורים שלהם שייקחו אותם לחופים מוכרזים, חופים בהם יש מצילים, ושהם יאמרו להורים לא ללכת לחופים שאינם מוכרזים.

דוד אבוטבול: לדעתי זה קשור למשרד החינוך.

דוד אבוטבול: במשרד החינוך יש מה שנקרא פרויקט זהב, משמרות הזהב וזהירות בדרכים, שזה משהו שקיים ומתוקצב.

דוד אבוטבול: צריך ללכת בכיוון הזה.

דוד אבוטבול: מספיק פעם-פעמיים לפני עונת הרחצה להגיע לכיתות ולעשות את זה בצורה מסודרת בכל בתי הספר ובכל הכיתות.

דוד אבוטבול: אם נעשה זאת פעם-פעמיים, זה יעבוד.

דוד אבוטבול: אני כמעט בטוח שזה יעבוד.

דוד אבוטבול: האנשים הנכונים צריכים להגיע לבתי הספר.

דוד אבוטבול: אני מוכן ללכת ולעשות זאת בהתנדבות וכך יש אנשים נוספים שמוכנים לעשות זאת ללא תשלום, אבל זה צריך להיות בצורה מסודרת וצריך לבוא ממשרד החינוך.

דני שחר: נתניה משקיעה סדר גודל של 20 מיליון שקלים בשנה.

סופה לנדבר: כמה אשדוד משקיעה בחופים?

דוד אבוטבול: אין לי כאן את הנתונים.

דני שחר: בנתניה יש 13.5 קילומטרים חוף עם שמונה עמדות מוכרזות.

דני שחר: החוף של נתניה הוא חוף נקי מאוד ובשנה שעברה זכינו בחוף הנקי.

דני שחר: לחופים שלנו יש יחידת אכיפה, יש לנו חוף לדתיים וחוף לחילוניים.

סופה לנדבר: גם באשדוד יש חוף לדתיים.

דני שחר: אני מניח שברוב הערים.

דני שחר: יש לנו הרבה מאוד פעילות ספורטיבית ולא מזמן ביקשתי את יוסי שיבוא אלי כי התעוררו בעיות חוקתיות.

דני שחר: ייאמר לזכותו שהוא הגיע מוקדם בבוקר ופתרנו את הבעיה.

דני שחר: יש פעילות אליה אנחנו נכנסים עכשיו – התחלנו ב-1 ביולי – במסגרת עיר ללא אלימות, אני מניח שזה נושא מוכר, כאשר חלק מפעילות האכיפה – ואני ממונה על ועדת האכיפה, ויש כמה ועדות – היא בתחום הזה של טיפול בחופים כי בסוף הבעיה המרכזית היא אכיפה.

דני שחר: אני מחלק את הבעיה לשתיים ואני אומר איפה הבעיה שהיא בעיה עירונית ואיפה אני חושב שצריך התערבות של משרדי הממשלה.

דני שחר: כל הנושאים שעלו כאן – הסברה, ניקיון, אכיפה, כל סוגי השילוט בשפות השונות – הם בגדר בעיה עירונית ואני לא צריך את משרדי הממשלה.

דני שחר: מנהל מחלקת החופים שלנו, איש יקר, עושה את זה ולקראת היציאה לחופש הגדול הוא עובר את כל בתי הספר, ויש הרבה כאלה בנתניה, ועושה הסברה.

דני שחר: עם העניין הזה אין בעיה, למרות שתמיד אפשר להוסיף.

דני שחר: הבעיה המרכזית היא נושא המצילים.

דני שחר: אני חושב שמה שקורה בתחום ההצלה – ואני אומר למה אני מעלה את זה – כרוך בכסף רב.

דני שחר: לבוא ולומר כסף, זה פתרון קל.

דני שחר: אני חושב שכל נושא המצילים – והוא כן צריך להגיע למשרדי הממשלה ולא להיות ברשויות – הוא ברמה של הפקרות.

דני שחר: אני הייתי 25 שנים בצבא ואין לי שום תלונות על מה שאני מקבל מהצבא ומה שאני מקבל מהעירייה, אבל הלוואי שהייתי מציל.

דני שחר: המשכורות שלהם הם בלי שום פרופורציה.

דני שחר: לא יכול להיות שבמדינה כזאת זה הסכום שמקבל אדם שעובד חצי שנה בשנה.

דני שחר: התחלתי את תפקידי בעונת הרחצה הקודמת וראיתי אנשים מבוגרים שעובדים כמצילים.

דני שחר: אני מהשייטת, כך שאני גם מכיר את התחום הזה.

דני שחר: אדם בן 64 יכול להיות מציל?

דני שחר: ביקשתי תעודות רפואיות, אבל אסור לקבל מסמך רפואי.

דני שחר: כל העסק הזה מופקר לחלוטין.

דני שחר: אגב, חלק מה-20 מיליון שקלים הולך למשכורות.

דני שחר: הרוב הולך למשכורות, דבר שהוא לא הגיוני.

דני שחר: אני חושב שכל מה שהועלה כאן הוא טוב, אבל בדברים שהם במסגרת העירונית אפשר לטפל, ולפחות אני יודע מה קורה אצלנו, ואני חושב שהטיפול החיצוני צריך להיות בנושא המצילים.

דני שחר: צריך לעשות הסכם, צריך לשלם משכורת.

דני שחר: לבוא ולומר תנו לנו כסף, זה בסדר, אבל צריך גם להיות ריאליים.

דני שחר: אני חושב שזאת הבעיה המרכזית, לפחות כמו שאני מבין, שאתה אפשר לעשות הכול.

דני שחר: אנחנו משלמים 2.4 מיליון שקלים לחברת ניקיון וזה עובד מצוין והחוף מאוד נקי.

דני שחר: גם תחום האכיפה, הוא הבעיה המרכזית לפחות בעיר כמו נתניה, הוא מטופל, אמנם לא מספיק ויש הרבה מה לעשות, ובעקבות תקציבים שקיבלנו לעיר ללא אלימות, חלק מהטיפול שלנו יהיה בחוף.

סופה לנדבר: אתה רוצה לומר שבערב החוף נשאר נקי כמו שהיה בבוקר?

דני שחר: לא, אבל לפני פתיחת סוכות ההצלה, יש טרקטורים שעוברים ומנקים את החופים, כך שהחופים מאוד נקיים.

דני שחר: התופעה החדשה שקיימת גם בנתניה זה כדורגל חופים, כך שבכל יום שישי אחר הצהרים מגיעים כ-2,000-3,000 אנשים שמתרכזים בחופי הרחצה.

דני שחר: רכשנו נפות חול ואנחנו מנקים את החופים.

דני שחר: סוכות ההצלה זה כסף.

דני שחר: אגב, אנחנו בהידברות עם משרד הפנים להוריד סוכות כי אנחנו חושבים שזה לא נכון שיהיו, אבל בסך הכול הם קובעים איזה חוף צריך סוכה ואיזה חוף לא צריך סוכה, וכל סוכה כזאת לנו עולה 2 מיליון שקלים בשנה.

קריאה: חרגת מהנושא.

סופה לנדבר: אדם שממלא את התפקיד, וכנראה ממלא אותו טוב, אדם עם ניסיון צבאי, מעביר את הניסיון שלו לתחום חדש ואני חושבת שזה טוב.

סופה לנדבר: אני חושבת שבכל תחום אדם יכול לפתוח מסגרות ויכול לשנות דברים.

סופה לנדבר: אדרבא.

סופה לנדבר: התוצאות מראות שבקיץ כל כך הרבה אנשים טבעו.

סופה לנדבר: אני לא מבדילה בין חוף בת-ים לחוף נתניה וכולי כי יש לנו בעיה.

סופה לנדבר: כמו שאמרתי זה נכס של כולנו ועל הנכס הזה אנחנו צריכים לשמור וכל הדרכים כשרות לכך.

סופה לנדבר: אני חושבת שעל כך אנחנו צריכים לדון.

יוסף עמר: עונת הרחצה נפתחה כמו שנקבע בחוק ב-ד' באייר, ה-19 באפריל.

יוסף עמר: אנחנו כמשרד הפנים מזמנים את כל מנהלי החופים בארץ לתדרוך ומעבירים להם את ההנחיות לפתיחת עונת הרחצה.

יוסף עמר: אנחנו מעבירים להם גם חומר מקצועי בנדון.

יוסף עמר: יש מאפיינים, יש כללים ונהלים שלנו שאותם אנחנו מעבירים להם והם נדרשים לפעול לפיהם, כמו דיווח על מקרי הצלה, תאונות, טביעות מוות, תאונות בחופים.

יוסף עמר: חלק מהדברים גם מדברים על הקפדה בנושא השילוט.

סופה לנדבר: שילוט בשפות שונות?

יוסף עמר: בשנת 2006 משרד הפנים העביר חמישה מיליוני שקלים אך ורק להצבת שילוט בחופים האסורים.

סופה לנדבר: בכל השפות?

יוסף עמר: חובה שלוש שפות, כאשר השפה השלישית, אפשר להכניס את השפה הרוסית, אמהרית או כל שפה אחרת לפי רצון ראש הרשות המקומית.

יוסף עמר: לפי החקיקה הראשית חובה לכתוב בעברית ובערבית, אבל מותר להכניס גם שפות אחרות כשפה שלישית לפי דרישת הרשות המקומית.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכה להיות חובה לכתוב גם בשפה הרוסית.

סופה לנדבר: אתם יודעים שדוברי רוסית, לשמחתי או לצערי, יש להם תרבות ללכת לים.

יוסף עמר: נכון.

יוסף עמר: תרבות הפנאי של הציבור הרוסי היא תרבות פנאי מאוד מכובדת.

יוסף עמר: יש להם תרבות של איך להגיע לים והם יודעים לשחות.

יוסף עמר: הרחצה בים ברוסיה הייתה שונה מהרחצה בים התיכון, אבל יש להם תרבות פנאי שבאמת כל הכבוד לה והיא יפה מאוד.

יוסף עמר: אני לא מדבר על נרקומנים, על מסוממים ועל שתיינים.

יוסף עמר: תרבות הפנאי של הציבור הרוסי היא יותר מכובדת ויותר יפה, אפילו מתרבות הפנאי של הציבור הערבי כי הציבור הערבי הוא ציבור של חברה שמרנית שלוקח את האישה ואת הבנות ואת הילדים רחוק, הם לא נוהגים להגיע עם בגד ים, הם באים לחוף הים ולא שומרים על הילדים, ועובדה שהם טובעים בשרשרת.

יוסף עמר: התינוק נכנס, האבא בא להציל, הסבא בא להציל את הבן שבא להציל את הנכד, הם רוחצים בשעה 2:00-3:00 בלילה.

יוסף עמר: תרבות הפנאי שלהם היא מאוד קשה וזה לצערנו הרב משליך וגורם לכך שאחוז הטביעות בקרב הערבים הוא גבוה מאוד.

סופה לנדבר: על מה אחראי משרד הפנים בנושא הזה?

סופה לנדבר: אתם אחראים על כסף לשילוט?

יוסף עמר: אנחנו אחראים על נושא הרחצה.

יוסף עמר: אנחנו מעבירים לרשויות המקומיות תקציבים ועוזרים להם.

יוסף עמר: משתדלים לעזור.

קריאה: איזה תקציבים?

יוסף עמר: אתה רק שלוש שנים בתפקיד.

יוסף עמר: בשנת 2004-2005 משרד הפנים לא העביר שקל אחד לרשויות המקומיות בגלל הנחיית הממשלה.

יוסף עמר: לא העבירו תקציבי פיתוח לרשויות המקומיות ואף רשות מקומית לא קיבלה.

יוסף עמר: בשנת 2006 קיבלנו חמישה מיליון שקלים והתקציב הועבר לעניין השילוט.

סופה לנדבר: כל הסכום עבר לשילוט?

יוסף עמר: כן, כמעט כולו עבר לשילוט.

יוסף עמר: בשנת 2007 התקציב מתעכב בגלל תוכנת מרכבה, בגלל שיטת העבודה החדשה של האוצר, אבל חמשת מיליון השקלים יועברו עבור סככות צל ועבור תחנות הצלה, שזה לרווחת הציבור.

יוסף עמר: אני חייב לציין שמספר החופים שמופעלים בשנת 2007 הוא 142 ויש העלאה במספר החופים ביחס לשנה שעברה.

יוסף עמר: בשנה שעברה פעלו 128 חופים והשנה פועלים 142, כך שמדובר בתוספת של 14 חופים.

סופה לנדבר: כמה מצילים מועסקים במדינת ישראל?

יוסף עמר: מספר המצילים משתנה כי יש מצילים קבועים, יש מצילים זמניים ויש את תוספת כוח האדם מאוגוסט.

יוסף עמר: מדובר ב-450 מצילים שעובדים במהלך עונת הרחצה, כאשר בתוכם קבועים וזמניים.

יוסף עמר: עיריית אשדוד הגישה בקשה להפעלת חוף חדש נוסף בשם חוף הריביירה והתנתה את פתיחתו בסגירת חוף אורנים.

יוסף עמר: על פי ההנחיה שלי, אחרי התייעצות עם מנכ"ל משרד הפנים, התנגדתי לסגירתו של החוף, מועצת עיריית אשדוד בשבוע שעבר אישרה את פתיחת חוף אורנים בנוסף לחוף הריביירה.

יוסף עמר: זאת אומרת, באשדוד יש תוספת חוף חדש.

סופה לנדבר: את החוף הישן לא סוגרים.

יוסף עמר: פותחים אותו.

סופה לנדבר: אתה יודע על כך?

דוד אבוטבול: כן.

דוד אבוטבול: עוד לא פתחו את החוף.

יוסף עמר: מועצת העיר קיבלה את ההמלצה שלי להפעיל את חוף אורנים בנוסף לחוף הריביירה.

דוד אבוטבול: התברר שעשיתם טעות שחשבתם בכלל לסגור אותו.

יוסף עמר: אני לא מדבר על טעויות.

דוד אבוטבול: האנשים ששוחים בחוף הזה, רובם מציבור עולי ברית-המועצות.

דוד אבוטבול: אם לא יפתחו את החוף מיד, יטבעו שם אנשים.

סופה לנדבר: באיזה אזור נמצא חוף הריביירה?

יוסף עמר: בשטח הדרומי של אשדוד.

דוד אבוטבול: בין חוף לידו, היכן שהשוק, לבין הקשתות.

דוד אבוטבול: אני מדבר על חוף אורנים.

קריאה: חוף הריביירה הוא מדרום למצודה.

יוסף עמר: בעניין של טביעות ומוות בחופי רחצה.

יוסף עמר: מאז תחילת עונת הרחצה ועד היום, היו לנו 10 מקרים של טביעות מוות.

יוסף עמר: בשנה שעברה, עד ה-1 ביולי 2006, היו לנו 12 מקרי מוות.

קריאה: אתה מדבר רק על טביעות מוות.

יוסף עמר: אני רוצה להודות למצילים של אשדוד, של אשקלון, של נתניה, של חיפה, על הדיווח שאני מקבל כי אני מקבל את הדיווח, כמו שראיתם, והדיווח הוא מלא.

יוסף עמר: אני רוצה לדעת למה זה קרה, מתי זה קרה, איפה הייתה התרשלות שלנו או של העירייה.

יוסף עמר: אני רוצה לדעת הכול.

יוסף עמר: אין דבר כזה של סתם טביעה אלא אנחנו רוצים לבדוק.

יוסף עמר: אם היו מצילים, אנחנו רוצים לדעת איך קרה שאדם טבע למוות, ואם זה היה בלילה, אני רוצה לדעת איך זה קרה.

יוסף עמר: אם זה ילד, אני רוצה לדעת למה הוא טבע כי זה עניין פלילי.

יוסף עמר: אנחנו מקבלים את הדוחות ואם מדובר על טביעה למוות, אני מקבל את הדוח הזה שמגיע אלי בפקס באותו רגע, גם שיחת טלפון ממנהל החוף וגם מגיע אלי בדואר מגובה בצילומים.

יוסף עמר: לצערנו הרב רוב מקרי הטביעה שאירעו היו בלילה אחרי סגירת תחנות ההצלה, בשעה 2:00 בלילה ואפילו ב-2:30 בלילה.

יוסף עמר: יש ילדים ופעוטות שטבעו ולצערנו הרב מדובר כאן בחוסר מודעות של ההורים.

יוסף עמר: ההורים חושבים שהרשויות המקומיות הן השמרטפיות של הילדים שלהם, הם פשוט לא יודעים את הסכנות.

יוסף עמר: מי כמוכם יודע שבים יש סכנות ואנשים לא מודעים לסכנות האלה, לא רואים אותן, לא יכולים לאבחן את הסכנה.

יוסף עמר: הציבור לא יודע מה זה זרם חוזר.

יוסף עמר: אם אין שם מציל שיודע מה זה זרם חוזר, שיזהיר את הציבור, הציבור לא יודע ונכנס לזרם והוא נכנס למלכודת מוות.

יוסף עמר: הציבור לא יודע מה זה בור, הוא לא יודע מה זה סלעים תת-ימיים, הוא לא יודע מה זה סחף, הוא לא יודע מה זה תפיסת שריר, מה זאת עייפות.

יוסף עמר: אנחנו כמשרד הפנים מוציאים עלוני פרסומת.

יוסף עמר: ברשותך, זה לקט מהפרסומים שאנחנו כמשרד הפנים מפיצים.

יוסף עמר: הוצאנו עכשיו שני עלונים חדשים, איך להימנע מטביעה.

סופה לנדבר: איפה זה נמצא?

יוסף עמר: אנחנו מפיצים את החומר הזה בחברת המתנ"סים.

יוסף עמר: אנחנו מדפיסים את העלונים האלה ב-150-200 אלף עותקים כדי שיגיעו למנהלי החופים שיפיצו אותם.

יוסף עמר: הרשות המקומית מקבלת ממני 5,000-10,000 עותקים.

אילן מסינגר: אצלנו בים אסור לחלק את זה.

יוסף עמר: אני יודע.

יוסף עמר: זאת הבעיה.

יוסף עמר: משרד הפנים אישר שנפיץ עלוני פרסום להגברת הבטיחות באמצעות תשלומי הארנונה.

יוסף עמר: אנחנו נוציא לכל תושבי קו החוף כאשר כל בית אב יקבל עם תשלום הארנונה הנחיות כדוגמת מה הפעילות המבורכת שעשתה עיריית תל-אביב.

סופה לנדבר: אכן, זאת עבודה טובה מאוד.

יוסף עמר: אנחנו נוציא את זה בכמה שפות.

יוסף עמר: חשוב מאוד להוציא את זה.

יוסף עמר: בשבוע שעבר נפגשתי עם המנכ"ל והוא אישר לי ללכת לפעולה הזאת כי רק איש מקצוע יודע מהי הסכנה בים.

יוסף עמר: כל נושא הסיכונים הוא נושא חשוב והנה, זה דבר ביצועי שהפצנו לכל האנשים, לאנשי המקצוע, כדי להחדיר את הידע המקצועי שלהם בנושא הסכנות בחופי הרחצה, מהי הסכנה ברחיצה קרוב לשובר גלים, ליד נמל, ליד מרינה וכולי.

קריאה: איפה מחלקים את זה?

יוסף עמר: בחופים.

אליהו גבאי: אתם חושבים שמשפחה שהולכת לים, זה מה שמעניין אותה לקרוא?

יוסף עמר: לא, זה לא למשפחות אלא לאנשי המקצוע.

יוסף עמר: בנושא של פרסום והסברה, אנחנו נשתף פעולה עם חברת המתנ"סים ועם משרד החינוך.

יוסף עמר: נכין להם ערכה לתלמיד שתכלול גם את נושא ההברה.

יוסף עמר: אנחנו כמשרד הפנים יוצאים עכשיו במסע הסברה לילדים בבתי הספר כאשר העלות היא 140 אלף שקלים וזאת כדי להביא לידיעתם את הסכנה בים.

יוסף עמר: כמשרד הפנים, כמדינה, אנחנו נתבעים ב-47 תביעות משפטיות וכל תביעה משפטית כרוכה ב-4 עד 6 מיליון שקלים.

יוסף עמר: בשבוע שעבר הוגשה תביעה חדשה נגד עיריית חיפה ונגד משרד החינוך בגין טביעה שהתרחשה לפני 17 שנים והגיעה אלינו עוד תביעה משפטית על טביעה שהתרחשה בשנת 2002 של בחור ערבי, תושב הצפון.

יוסף עמר: אנחנו נתבעים עכשיו בסכום של 24 מיליון שקלים בגין טביעת שתי האחיות שטבעו בשנת 1999.

יוסף עמר: עורכי-הדין היום מחפשים לתבוע בכל דבר ודבר.

יוסף עמר: השאלה היא איך להציל חיי אדם, כי מאוד חשוב להציל חיי אדם.

יוסף עמר: יכול להיות שאם יש נתק והחמצן לא עובר למוח, אותו אדם יישאר משותק, ואנחנו לא רוצים להגיע למצבים כאלה אלא אנחנו רוצים להעביר את המידע הזה ואת הידע הזה לציבור הרחב שיכיר בסכנות הטמונות בחוף הרחצה ושילמד להכיר את החופים, איך להיזהר ואיך לשמור על הילדים שלו.

יוסף עמר: נקודה נוספת מאוד חשובה.

יוסף עמר: בהנחיות שאנחנו מעבירים למנהלי החופים לקראת פתיחת עונת הרחצה, אנחנו מבקשים מהם לשמור על החופים נקיים.

יוסף עמר: חופים מוכרזים שמופעלים קולטים רבבות מתרחצים והם מאוד נקיים, אלא שהבעיה היא בחופים הלא מוכרזים.

סופה לנדבר: לא, אני לא מסכימה אתך.

סופה לנדבר: חופים מוכרזים או לא מוכרזים, הכול לא נקי.

סופה לנדבר: הלכלוך שיש השנה, זה ממש חוסר תרבות.

אילן מסינגר: זה לא נכון.

אילן מסינגר: אני לא מסכים אתך.

סופה לנדבר: מה זה לא נכון?

סופה לנדבר: אני הולכת לחוף.

אילן מסינגר: אני מזמין אותך לבוא לחיפה.

סופה לנדבר: אני גרה באשדוד ואני הולכת גם לאשקלון.

אליהו גבאי: יש מדד שאנחנו דוגמים את חופי הארץ ובהחלט ניתן לראות שיש שיפור ניכר בשנתיים האחרונות.

אליהו גבאי: קשה להתווכח עם המספרים, למרות שרואים את התוצאה.

סופה לנדבר: תמיד לימדו אותי שעם הרגשה לא מתווכחים.

סופה לנדבר: אני מאוד אוהבת את העיר שלי.

סופה לנדבר: אני באשדוד מהיום הראשון שעליתי ארצה וחלילה וחס אני לא רוצה את הכתם על העיר שלי.

סופה לנדבר: אל העיר אשדוד מגיעים אנשים רבים מהסביבה שם אין חוף.

סופה לנדבר: אני יודעת כמה כולכם משקיעים, אבל משהו קורה עם העם שלנו.

סופה לנדבר: אני יודעת שמשקיעים הרבה בהסברה בנוגע לקרם הגנה, כמה שעות להיות בים, איך להשתזף וכולי, אבל דבר כל כך אלמנטארי שזה איכות הסביבה של כולנו, אני לא יודעת מה קורה.

דוד אבוטבול: מאז אוספים את הבקבוקים עליהם יש פיקדון, יש את אוספי הבקבוקים והעובדים מארגנים שקיות שקופות אבל גנבי הבקבוקים קורעים את השקיות ומוציאים את הבקבוקים, ואז הם הופכים את המקום למזבלה.

דוד אבוטבול: זאת בעיה שאנחנו לא יודעים איך לפתור אותה.

אביהו רגב: אני רוצה להצטרף להרבה מהדברים שאמרו כאן אנשים, למרות שזה לא במקצועי ולא התחום בו אנחנו פועלים.

אביהו רגב: בעניין ההסברה, העונה כבר התחילה ובמיוחד בנושא הטביעה הייתי מציע לפרסם במדיה, בטלוויזיה, במיידי.

אביהו רגב: לעשות תשדירי שידור במיידי.

יוסף עמר: זה יקר מאוד.

אביהו רגב: לא משנה.

אביהו רגב: חיי אדם יותר יקרים.

אביהו רגב: צריך להראות אנשים שטבעו, להראות את המשפחות שלהם, לעשות כתבות וכולי.

אביהו רגב: כל האזהרות צריכות להיות בכל השפות וצריך לעשות זאת במיידי.

אביהו רגב: בנושא הניקיון, אפשר להתחיל את ההסברה בגנון, בבתי הספר, במתנ"סים, בתנועות הנוער השונות וכולי.

אביהו רגב: ככלל, אנחנו עובדים בצמוד לאגף ים וחופים במשרד להגנת הסביבה.

אביהו רגב: יש שוטר שעובד עם האגף הזה.

אביהו רגב: הפעילות מסתכמת בעיקר בטיפול בבעיות הגדולות, זיהום ים וחופים מכלי שיט שונים, ביוב שזורם לים וכולי.

אביהו רגב: בבעיות הגדולות בחופים, בזיהום בחופים על ידי אנשים, אנחנו פחות עוסקים בזה.

סופה לנדבר: המשטרה לא צריכה לעסוק בזה.

אביהו רגב: בעבר היו מספר תחנות שקיבלו אמצעים מהמשרד להגנת הסביבה - אבל לצערנו היום שתי תחנות בלבד נשארו עם האמצעים האלה – והן פעלו בתחום הזה.

אביהו רגב: כל יתר התחנות עסקו יותר בהסעת אנשים, בכלי הרכב ובציוד שהם קיבלו.

אביהו רגב: יש נאמני ניקיון שעובדים עם המשטרה ואנחנו עוסקים בעיקר בהכשרה בתחום הזה.

אביהו רגב: כל מי שדורש, מקבל מאתנו הסברה והדרכה.

אביהו רגב: הפעילות של המשטרה היא מאוד מינורית בתחום הזה של ניקיון החופים.

אליהו גבאי: התמזל מזלי ואני כאן בשני כובעים.

אליהו גבאי: פעם אחת אני בתוכנית חוף נקי שהיא תוכנית משותפת של המשרד ושל רשות הטבע והגנים, ובעניין הזה אני רוצה לומר שאני חושב שכמעט לרוב הבעיות שהועלו כאן, התוכנית הזאת נותנת מענה והיא נותנת לו מענה טוב.

אליהו גבאי: יש אתה בעיות ואני אשמח להתמקד בהן, אבל אני מבקש שקודם רונן יספר על התוכנית כי הוא היה חלק מאלה שבנו אותה.

אליהו גבאי: אני רוצה לומר שאני חושב שצריכה להיות כאן הפרדה כמעט מוחלטת בין נושא המצילים לנושא הניקיון, כמו שצריכה להיות הפרדה כמעט מוחלטת בנושא חופים מוכרזים וחופים לא מוכרזים.

אליהו גבאי: אנחנו ברשות הטבע והגנים אחראיים על גנים לאומיים ושמורות טבע כאשר קרוב ל-30 אחוזים מחופי ארץ ישראל הם מוכרזים ומטופלים על ידינו.

אליהו גבאי: אני מדבר על שמורות טבע ולא על חופי רחצה, אבל בתוכם יש גם כשבע סוכות הצלה.

אליהו גבאי: סוכות ההצלה האלה יש להן מקורות מימון, יש להן סיוע של משרד הפנים, הן מטופלות ומתוחזקות בצורה יוצאת מהכלל.

אליהו גבאי: בדרך כלל יש גם איזשהו מפעל כלכלי באזור שעוזר לבנות את המקום הזה, להבדיל מחופי הרחצה הפתוחים, שם אין כלום וכל אחד יכול לבוא ולהיכנס עם הרכב, לדרוס את היושבים על החוף.

אליהו גבאי: השבת, במבצע אכיפה שעשינו באזור של חדרה, הייתי שותף להציל – לא הצלחנו להציל, אחד טבע והשני הגיע לבית החולים מאוחר יותר – והוציאו אותו, טיפלו בו, עשו לו החייאה והעלינו אותו לאמבולנס עד שהגיע צוות מקצועי יותר.

אליהו גבאי: מדובר בשני עולים מרוסיה, תושבי יוקנעם, וזה היה באזור של גדור, מצפון לאולגה.

אליהו גבאי: אני אומר שיש הפרדה מוחלטת וחשוב מאוד שיהיה ברור כאן שחופים מוכרזים הם מטופלים ויש להם אבא ואימא, להבדיל מהחופים הלא מוכרזים שאתם יש הרבה מאוד בעיות.

אליהו גבאי: התוכנית שרונן יפרט נותנת מענה טוב, למרות שיש לי בעיות בנושא של חקיקה שארצה להעלות כאן.

אליהו גבאי: יש כאן בעיה בנושא של מימון ארוך טווח שהיום אין לנו אותו, אבל אני אשמח לדבר על הכול אחרי שרונן יתייחס.

רונן אלקלעי: אני רוצה לשים את הדגש על נקודה אחת מאוד בולטת.

רונן אלקלעי: המשרד להגנת הסביבה יצא בתוכנית חוף נקי בשיתוף עם רשות הטבע והגנים שהוא שותף טבעי ונכון לתוכנית הזאת.

רונן אלקלעי: הנקודה הכי בולטת במסמך הזה שראיתי הוא שהחופים המוכרזים הם בסך הכול עשרה אחוזים – אם אני יודע חשבון טוב – מכלל החופים בארץ.

רונן אלקלעי: מדובר על 20 קילומטרים של חופים מוכרזים מתוך כ-200 קילומטרים חוף במדינת ישראל, כאשר החופים המוכרזים נהנים – אולי זה לא מספיק – מתקציבים אדירים, בעוד החופים הלא מוכרזים לא נהנים מתקציב בכלל.

רונן אלקלעי: המשרד להגנת הסביבה נשאב מבחירה אולי לתוך הבעיה הזאת.

רונן אלקלעי: כל הדברים שהעליתם של הצטברות אדירה של פסולת בחופים הלא מוכרזים, ציבור חסר מודעות שלא כל כך איכפת לו, שמשאיר ומלכלך והוא חסר מודעות וחסר איכפתיות כלפי המשאב המדהים והנדיר הזה של חוף בטוח, נוצרה מציאות בה החופים הלא מוכרזים לא מטופלים.

רונן אלקלעי: דרך אגב, יש להם אבא, זה לא שחוף לא מוכרז אין לו אבא, כי הרשות המקומית בכל מקום היא האחראית הסטטוטורית בתוקף חוק גם לחוף הלא מוכרז ולא רק לחוף המוכרז, אבל אני לא בא בטענות לרשויות המקומיות שסובלות מחוסר תקציב כרוני וכולנו מכירים את הבעיה הזאת.

רונן אלקלעי: נוצרה מציאות שהחופים הלא מוכרזים הפכו ל"חצר האחורית" של הרשות המקומית וזה לא משנה לאיזה רשות נלך כי התמונה חוזרת על עצמה בכל הרשויות המקומיות.

רונן אלקלעי: במשך השנים ניסינו לעשות כל מיני דברים.

רונן אלקלעי: עשינו הרבה מחקר פנימי ולמדנו את הנושא די טוב.

רונן אלקלעי: הגענו להבנה שלא מספיק לעשות מפעלים או מבצעים נקודתיים אלא הגענו להבנה שבשביל שחוף יהיה נקי, אנחנו צריכים לתקוף את הבעיה משלושה כיוונים בו זמנית: כדי שיהיה נקי, צריך לנקות כי כאשר לא נקי, יותר קל ללכלך.

רונן אלקלעי: צריך לגרום לציבור לדעת שלא מספיק לנקות אלא צריך להפסיק ללכלך ולהפסיק ללכלך אפשר לעשות בשתי דרכים: אכיפה והסברה, וחינוך.

רונן אלקלעי: בנינו תוכנית שלוקחת את כל שלושת המרכיבים האלה – ניקיון, אכיפה והסברה, וחינוך – ומנסה ליצור סינרגיה בין כל שלושת המרכיבים שהזכרתי.

רונן אלקלעי: בשנתיים פעילות הצלחנו להגיע למצב בו 80 אחוזים מהחופים הלא מוכרזים הם חופים נקיים או נקיים מאוד אפילו.

רונן אלקלעי: הצלחנו להגיע לשיתוף פעולה טוב, אפילו טוב מאוד, עם 22 רשויות מקומיות חופיות.

רונן אלקלעי: בעצם יש היום רק רשות אחת ששיתוף הפעולה אתה צולע והוא לא כל כך מוצלח, עיריית הרצליה.

רונן אלקלעי: רשויות מקומיות שלא משתפות אתנו פעולה, זה בא לידי ביטוי ברמת הניקיון של החופים שלהן.

רונן אלקלעי: הצלחנו לבנות מכשיר מדידה בעזרתו אנחנו יכולים ברמת ודאות כמעט מוחלטת – למרות שאף פעם זה לא יהיה מוחלט – לומר מה מצב הניקיון של החוף.

רונן אלקלעי: זה כלי שלא היה קיים בשום מקום בארץ.

רונן אלקלעי: זה נקרא מדד חוף נקי והוא מתפרסם מדי שבועיים גם בעיתונות וגם באינטרנט והוא נותן אינדיקציה מצוינת כמה הרשות מתאמצת וכמה הציבור מלכלך.

רונן אלקלעי: לצערי המצב בעונה האחרונה היה שאני יכול די בוודאות להפנות את האצבע המאשימה – כמו שראית בעצמך – לציבור.

רונן אלקלעי: הציבור בישראל מלכלך.

רונן אלקלעי: כדי שהציבור יפסיק ללכלך, כולם שואלים אותנו למה אנחנו לא עושים אכיפה יותר חזקה, למה אנחנו לא מענישים את המלכלכים, ושמעת את זה מהאנשים כאן, שהאכיפה היא מאוד בעייתית.

סופה לנדבר: אי אפשר לעבור לסדר היום.

רונן אלקלעי: אנחנו לא עוברים לסדר היום אלא אנחנו עושים מבצעי אכיפה כאשר במשך חודש רצוף כל שבת יש מבצע אכיפה.

רונן אלקלעי: המבצע הראשון היה בשבת ב-30 בחודש ועכשיו בכל שבת יהיה מבצע אכיפה.

רונן אלקלעי: יחד עם כל זה, זה בעייתי.

אליהו גבאי: זה אומר עשרות דוחות כל שבת כזאת.

אליהו גבאי: זה מכובד ויפה, אבל זאת טיפה בים.

סופה לנדבר: יש אנשים שיושבים, ממש לידם יש פח אשפה, אבל הם לא זזים וזורקים בו את הזבל.

רונן אלקלעי: אני לא מחפש הקלות או תירוצים או הסברים, אבל רק לסבר את האוזן, לאגף ים וחופים יש היום שישה מפקחים ימיים.

רונן אלקלעי: יחד עם רשות הטבע והגנים אנחנו מגיעים בריכוז מאמץ אדיר ל-12-15 מפקחים.

רונן אלקלעי: אנחנו לא מסוגלים בכוח כזה להשתלט על 180 קילומטרים חוף לא מוכרז.

רונן אלקלעי: אנחנו פשוט לא מסוגלים.

רונן אלקלעי: זה לעניין האכיפה.

רונן אלקלעי: לעניין החינוך.

רונן אלקלעי: במסגרת התוכנית אנחנו מבצעים פעולות גם בחינוך הפורמאלי וגם בחינוך הלא פורמאלי.

רונן אלקלעי: החינוך הלא פורמאלי אלה תנועות הנוער, בסיסי צבא, חיילים, ימיות, ארגוני דיג ושיט.

רונן אלקלעי: כל מקום שמוכנים להקשיב לנו, אנחנו שם ומדברים.

רונן אלקלעי: אפילו רתמנו לטובת העניין עמותות שיש להן עניין ימי, כמו למשל צופי ים, כל מיני גופים שיש להם זיקה לים.

רונן אלקלעי: אנחנו תומכים בהם כספית במסגרת תוכנית חוף נקי ובתמורה אנחנו מקבלים מהם "שירותי הסברה" לציבור.

רונן אלקלעי: הצוותים של הגופים האלה הולכים לבתי הספר ומנסים להחדיר את התפיסה שחוף הים הוא לא פח אשפה, ומנסים להחדיר את זה דרך כל מיני כיוונים.

רונן אלקלעי: אם מדברים על צבים, צב ים שבולע שקית ים מת מזה, אנחנו מנסים להראות את הדברים האלה לילדים ולקרב אותם לעניין שאנחנו מנסים לקדם.

רונן אלקלעי: זה בחינוך הלא פורמאלי.

רונן אלקלעי: בחינוך הפורמאלי, שכרנו חברה חיצונית שכתבה עבורנו תוכנית לימודים לכיתות ד', ה', ו', ז' לארבע שנים.

רונן אלקלעי: זאת תוכנית מאוד מאוד מפורטת ומאוד יפה.

סופה לנדבר: היא התחילה במשרד החינוך?

רונן אלקלעי: היא תתחיל בשנה הבאה במשרד החינוך.

רונן אלקלעי: כאן אני רוצה לנצל את הבמה.

רונן אלקלעי: את שאלת אותנו שאלות ואני רוצה לחזור אליך עם רשימת פניות.

רונן אלקלעי: אנחנו נצטרך את העזרה שלכם להחדיר את התוכנית הזאת למשרד החינוך כי מסתבר שבמשרד החינוך יש להם הרבה יותר היצע מביקוש בכל מיני תוכניות.

רונן אלקלעי: אני מבין שלכל אחד יש אג'נדה והוא רוצה להחדיר אותה דרך מערכת החינוך, אבל אני חושב שחינוך לניקיון הוא חינוך לתרבות מסוימת אותה אנחנו רוצים לראות בציבור בקרב הילדים.

רונן אלקלעי: אני אצטרך את העזרה שלכם להחדיר את התוכנית הזאת למשרד החינוך.

רונן אלקלעי: עד היום השקענו קרוב לשליש מהתקציב של תוכנית חוף נקי.

אליהו גבאי: לתוכנית הזאת הוקצו מיליון שקלים.

רונן אלקלעי: השקענו שליש מהתקציב שלנו לכתיבת תוכנית החינוך וזה עוד לפני שהצלחנו להפיץ אותה.

רונן אלקלעי: אנחנו משקיעים המון בחינוך.

סופה לנדבר: בינתיים זה לא חינוך אלא רק כתיבה.

אליהו גבאי: יש גם פעולות חינוך.

רונן אלקלעי: יש גם הרבה פעולות חינוך.

רונן אלקלעי: אנחנו מפעילים יחידות הסברה גם של רשות הטבע והגנים וגם ביחידות הסביבתיות של העיריות.

רונן אלקלעי: היחידות הסביבתיות האלה ניגשות לבתי הספר ונותנות הרצאות.

רונן אלקלעי: שמעתי כאן את מנהלי החופים של העיריות שאמרו שהם רוצים לעשות הסברה, אבל אין להם את הכלים, או רוצים לעשות חינוך ואין להם את הכלים, ואני מציע לכם שבמקום שכל אחד מכם ילך לבית ספר אחד, תנצלו אותנו כי יש לנו את הפלטפורמה.

רונן אלקלעי: בסך הכול כל העיריות שיושבות כאן שותפות בפרויקט והן מקבלות סיוע מהתוכנית הזאת לניקוי ואנחנו רוצים לא רק את השותפות בניקיון אלא אנחנו רוצים שתנצלו את הידע, את הפלטפורמה ואת היכולות ותגייסו אותנו לעשות את העבודה בבתי הספר.

רונן אלקלעי: אנחנו לא נסרב לאף אחד שיבקש עזרה בהיבטים של חינוך.

אליהו גבאי: אגב, זה כולל בתי ספר ערביים.

אליהו גבאי: נעשו כבר פרויקטים משותפים בעכו וגם בבית ספר אחד בחיפה.

אליהו גבאי: בעניין הזה התוכנית פתוחה לכל אחד.

רונן אלקלעי: אחת הבעיות הגדולות שלנו היא שהתחלנו בתוכנית בזכות מימון של משרד האוצר.

רונן אלקלעי: אנחנו מחזרים על הפתחים עם תוכנית עבודה של חוף נקי כבר קרוב לשמונה שנים.

רונן אלקלעי: לפני שלוש שנים משרד האוצר הבין שכדאי לתמוך בתוכנית הזאת ונתן לנו מימון של שלושה מיליון שקלים לשנה, לשלוש שנים.

רונן אלקלעי: התחלנו ב-2004.

רונן אלקלעי: השנה אנחנו בשנה האחרונה של המימון הזה וברור לנו לגמרי שאם אנחנו לא נתמוך ברשויות המקומיות, המצב בחופים הלא מוכרזים יחזור להיות כמו שהוא היה לפני תחילת התוכנית.

רונן אלקלעי: כל שנה מחדש אנחנו בתחושה שאין לנו מושג מה הולך לקרות בשנה הבאה מבחינה תקציבית.

רונן אלקלעי: אני חושב ששלושה מיליון שקלים עבור קרוב ל-120 קילומטרים חוף, זה כסף קטן ואני חושב שבעזרת הכסף הזה עשינו מהפך.

רונן אלקלעי: באמת הבאנו את החופים האלה – ויש לנו קבלות על זה, שאי אפשר ללכת אתן למס הכנסה אבל אפשר ללכת אתן לציבור – כאשר בתחילת התוכנית 80 אחוזים מהחופים היו מלוכלכים או מלוכלכים מאוד, והיום 80 אחוזים מהחופים נקיים או נקיים מאוד, ואנחנו רוצים לשמור את המומנטום הזה, אנחנו רוצים לשמור את שיתוף הפעולה עם הרשויות המקומיות, ובקיצור, אנחנו רוצים להמשיך להפעיל את תוכנית חוף נקי.

אליהו גבאי: צריך לומר כאן שהתוכנית הזאת, כל עוד היא מתוקצבת משנה לשנה, היא גם לא יכולה לבנות את עצמה באופן ארוך טווח ולכן אני חושב שגם הכסף הוא לא תמיד מנוצל בצורה הנכונה.

אליהו גבאי: זאת אומרת, אני מאמין שאת שלושת המיליון שקלים האלה, בהנחה שנדע שיש לנו עכשיו תשע או עשר שנים של תקצוב, יהיה ניתן לנצל אותם בצורה הרבה יותר טובה.

אליהו גבאי: זאת אחת הבעיות המרכזיות של התוכנית.

סופה לנדבר: תגישו לי בכתב את כל הדרישות לתוכנית.

סופה לנדבר: אני לא יכולה להבטיח, אבל אני יכולה להבטיח שאני אהיה שותפה שלכם במאבק כאשר נצטרך לאשר את התקציב בוועדת הכספים, וזה יהיה לקראת החורף, במושב האחרון של הכנסת.

סופה לנדבר: אני אנסה לפעול בוועדת הכספים.

סופה לנדבר: אני אנסה להעלות את זה בוועדת הכספים לפני הדיונים על התקציב או בזמן הדיונים.

רונן אלקלעי: יש עוד דבר אחד שאני רוצה להעלות.

רונן אלקלעי: תוכנית חוף נקי היא מכלול, היא מציעה את הניקוי, חינוך, הסברה, אכיפה.

רונן אלקלעי: לכן כאשר יוצא נייר כלשהו – ולא משנה אם זה העלון הזה או אם זה המסמך הזה שעיריית תל-אביב הפיצה או כל נייר אחר – זאת לא בושה לקחת מאתנו, להפך, אני חושב שזה עוד איזשהו אות של אמות ושותפות, את הולכים על חוף נקי, זאת הארץ שלנו.

יוסף עמר: בסדר.

יוסף עמר: קיבלתי את זה.

רונן אלקלעי: זאת לא סיסמה אלא הבעת עמדה ונקיטת עמדה.

רונן אלקלעי: לקחת את הסיסמה הזאת ולהכניס אותה בכל מקום שאנחנו רק יכולים.

אליהו גבאי: אמרתי שאני אציין את מספר הבעיות שקיימות עם התוכנית כאשר הבעיה הראשונה היא הנושא של התקציב שאני חושב שסיכמנו אותו פחות או יותר.

אליהו גבאי: יש את נושא האכיפה וכאן העלו אנשים את נושא האכיפה כנגד פרטים בודדים.

אליהו גבאי: מאוד חשוב לי שיהיה ברור שבמה

אליהו גבאי: לך כל השבתות בקיץ יש כאן

אליהו גבאי: מבצעים בהם יוצאים פקחים של רשות הטבע והגנים ופקחים של המשרד להגנת הסביבה.

אליהו גבאי: לפני כן מדריכים שלנו של הרשות עוברים ומחלקים שקיות בציבור.

אליהו גבאי: אנחנו עוברים בתוך החופים הלא מוכרזים ומחלקים שקיות לציבור ואומרים אנא, קחו אתכם את הזבל ותזרקו אותו לפח הקרוב.

אליהו גבאי: חלק גדול מהפעמים אנחנו רואים שיש לזה הצלחה, אנחנו רואים שזה רק לבוא ולדבר אל הציבור, הם לוקחים לזבל, זורקים בפח או מכניסים את השקית הצהובה הזאת למכונית וזורקים אותה בפח.

אליהו גבאי: העניין הזה מצליח.

אליהו גבאי: אני חושב שהנושא הזה צריך להיות ברור גם לרשויות המקומיות.

אליהו גבאי: פה דובר על קושי באכיפה, אבל אנחנו נותנים עשרות דוחות בשבת וזה כרוך במריבות, בתקיפות, בסיבוכים כאלה.

אליהו גבאי: אם צריך לנסוע עם אותו אדם לביתו, מפסידים את כל אותם אלפי אנשים שנמצאים בחוף.

סופה לנדבר: יכול להיות שאני מפסידה מישהו, אבל אני גם מרוויחה מישהו.

אליהו גבאי: הוא יקבל קנס של 500 שקלים בבית המשפט ואני לא בטוח שאחרי פעם או פעמיים זה ישתלם.

אליהו גבאי: אני מכיר את הדינאמיקה.

אליהו גבאי: אני לא אומר שצריך לרדת מהעניין הזה, אני אומר שצריך לעשות אותו, אבל צריך להגביר גם את הלחץ על הרשויות.

אליהו גבאי: נוח לי לדבר במקרה הזה כאן כי אני מכיר את לופו ואני מכיר את המדדים של נתניה, ואני יודע מה קורה בחוף תל-אביב.

אליהו גבאי: במקרה יש כאן נציגי רשויות שאני יודע שהן עובדות קשה מאוד כדי לנקות את החוף וזה בעצם אולי המצב שרונן תיאר כאשר אמר שהרשויות מנקות אבל הציבור מלכלך.

אליהו גבאי: ישנן גם רשויות שלא מנקות.

אליהו גבאי: החוק היחידי שעומד לרשותנו בעניין הזה – וכאן צריך לחשוב על איזושהי אפשרית לשנות – הוא חוק הניקיון, אז צריך להגיש התרעה לפני צו ניקוי לראש הרשות, ואחרי שבועיים של המתנה צריך לשלוח לו את הצו ניקוי, ורק אחרי חודש, כאשר הוא מקבל את זה, הוא שולח עובד ניקיון ויום למחרת החוף נקי ובזה למעשה התבטל הצו.

סופה לנדבר: מה אתה רוצה שאנחנו נעשה בתיקון לחוק?

אליהו גבאי: ברשותך, נציע לך את אותה הצעה באותו נייר כי יש לנו כל מיני רעיונות.

אליהו גבאי: האחריות צריכה להיות אבסולוטית על הרשות המקומית וזה אומר שלופו לא רק יסתפק בניקיון שהוא עושה טוב מאוד אלא הוא גם ישלח את האנשים שלו לחוף כדי שיתפסו כל אדם שזורק.

אליהו גבאי: זאת עבודה סזיפית וקשה, ואני לא בטוח שהיא נעשית מספיק.

אליהו גבאי: אני לא בטוח שמחלקים מספיק שקיות לציבור, אני לא בטוח שהרשויות – שעושות המון – עושות מספיק.

אליהו גבאי: האחריות צריכה להיות על ראש הרשות.

אליהו גבאי: היום אנחנו למעשה מפסידים את העוקץ העיקרי שיש לנו כנגד הרשויות וזאת אולי הבעיה הכאובה שיש לנו בנושא הזה.

סופה לנדבר: בחוף מוכרז לכלבים מותר להיכנס לים?

אליהו גבאי: אני לא בקי בנושא הזה.

אליהו גבאי: אני חושב שמשרד הבריאות לא מאשר את זה.

קריאה: בחוף מוכרז אסור להכניס כלבים.

יעקב לופו: מותר להכניס כלבים, כאשר הם עם מחסום לפה ועם רצועה.

יוסף עמר: אני רוצה להודות ליושבת-ראש על הדיון.

יוסף עמר: החופש הגדול התחיל וחודש יולי ואוגוסט הם החודשים העמוסים ביותר כאשר רבבות מתרחצים יגיעו אל חופי הרחצה כל יום.

יוסף עמר: אנחנו צופים שלא יהיו טביעות.

יוסף עמר: אני מזמין אותך לרדת לחוף הים ולראות, כמו שעשינו לפני עשר שנים.

יוסף עמר: לפני עשר שנים היה אופנוע ים אחד, ועכשיו יש לנו 27 אופנועי ים בכל חופי הארץ.

סופה לנדבר: אני מקבלת את ההזמנה שלך.

סופה לנדבר: אני מבטיחה שבזמן הפגרה, לפני סיום תקופת הרחצה, אנחנו נהיה בסיור.

סופה לנדבר: עוד נחליט היכן.

סופה לנדבר: יחד אתכם נבחר את המקומות אליהם נגיע.

סופה לנדבר: אני רוצה להודות לכם.

סופה לנדבר: אני יודעת שאתם עובדים קשה מאוד.

סופה לנדבר: אני יודעת שלחלק מהאנשים ים הוא כיף ולחלקם הוא בבחינת עבודה קשה.

סופה לנדבר: אנחנו נפנה למנכ"ל משרד החינוך עם בקשה להכניס את התוכנית ולהעביר אותה לילדים.

סופה לנדבר: הייתי קוראת לתוכנית הזאת ים זה כיף וים זה סכנה.

סופה לנדבר: חינוך מתחיל מגן הילדים ומהבית, ואני פונה אל משרד החינוך להתחיל בהסברה מסיבית בטלוויזיה.

סופה לנדבר: מה שרואים פעם בטלוויזיה, עדיף על שמיעת הדברים פעמים רבות.

סופה לנדבר: אתם יודעים איך לעשות את זה.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריך לעשות הכול כדי שתהיה הסברה נכונה בכלי התקשורת הנכונים.

סופה לנדבר: אני ממליצה לשלטון המקומי או למשרד הפנים להמליץ לעיריות לפעול כפי שפעלו בעיריית תל-אביב כאשר יחד עם תשלום הארנונה יישלח חומר הסברה.

סופה לנדבר: זה טוב כאשר האדם מקבל את זה לביתו.

סופה לנדבר: אני ממליצה שזה ייעשה בכמה שפות.

סופה לנדבר: לא בגלל שאני דוברת רוסית אלא בגלל שבארץ יש הרבה דוברי רוסית והים שלנו הוא שונה מהים אליו העולים החדשים מרוסיה רגילים.

סופה לנדבר: אני מאוד מבקשת שחומר ההסברה יהיה באמהרית, ברוסית ובערבית, אבל הדגש הוא על השפה הרוסית מאחר שחלק גדול של האנשים שנמצאים כאן, שפת האם שלהם היא השפה הרוסית.

סופה לנדבר: אני מבינה שמתוך 10 אנשים שטבעו חלק מהם הם דוברי רוסית.

יוסף עמר: לא גדול, אבל יש.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים שתהיה תיירות למדינת ישראל, ולכן אנחנו צריכים להבין שיש אנשים רבים שמגיעים לכאן והם צריכים להבין מה נאמר להם.

סופה לנדבר: המציל קורא להם לצאת מהים, הוא מדבר אתם ומסביר להם, אבל הם לא מבינים אותו וזה יוצר בעיה.

סופה לנדבר: אני ממליצה שכאשר אתם משקיעים בחינוך, תשקיעו בהסברה כי אנחנו צריכים להיות עם תרבותי, וחשוב שכולנו נשמור על מה שיש לנו.

סופה לנדבר: אמרתי לכם, תגישו לי בכתב את הצעותיכם ואנחנו ננסה לעשות הכול כדי לעזור לכם.

סופה לנדבר: לגבי השילוט, אמרתי, הוא צריך להיות בכל השפות.

סופה לנדבר: אני מודה לכם ותודה על העבודה הקשה מאוד שאתם עושים.

סופה לנדבר: אנחנו מאוד מעריכים אתכם.