ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 231, 2007-06-12 11:30

משה שרוני: בוקר טוב.

משה שרוני: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא פרויקט המתפרה בחורפיש.

משה שרוני: הדיון מתקיים לאחר שנעמ"ת פנתה אלי בבקשה לקיים דיון בנושא הזה.

קריאה: לא נמצאת כאן נציגת נעמ"ת.

שלמה פלור: אני מההסתדרות.

שלמה פלור: אנחנו מלווים את המתפרה הזאת כבר מספר שנים, כולל גם הגלגול הקודם שלה כאשר היא הייתה שייכת לדלתא.

שלמה פלור: כאשר נכנסה משפחת שנאן למתפרה, מאוד שמחנו כי בסך הכול בחורפיש נדמה לי, אם אני לא טועה, זה מקום התעסוקה היחידי חוץ מהמועצה המקומית.

ריקאד חיר אידין: אתה לא טועה בכלל.

שלמה פלור: הפרויקט הזה לו נתן משרד התעשייה סבסוד בשכר, אנחנו מאוד תמכנו בנושא הזה ורצינו שזה יחול גם בעוד כמה מתפרות כי היו עוד מתפרות שנסגרו כי לא קיבלו את הסבסוד הזה.

שלמה פלור: אם היה סבסוד, אולי דלתא לא הייתה סוגרת את המתפרות שלה והיו עוד כמה מתפרות גדולות שלא היו נסגרות עקב השכר שהוא מרכיב מאוד חשוב בטקסטיל.

שלמה פלור: אני שומע ואנחנו יודעים שהפרויקט הזה אמור להיסגר, ואנחנו דואגים וכואבים לעובדות במקום הזה כי מרכיב השכר הוא מאוד גבוה, ואם הבנות האלה לא יעבדו במתפרה, לא יהיה להן מקום עבודה אחר.

שלמה פלור: יש דוגמאות רבות של מתפרות שנסגרו והבנות מסתובבות ואני לא רוצה לומר מה זה יכול לגרום גם מבחינה ציבורית.

שלמה פלור: לכן בכל כוחנו אנחנו תומכים בנושא הזה של הסבסוד ואנחנו רוצים להרחיב אותו למתפרות נוספות.

שלמה פלור: הבעיה שלנו במגזר הערבי והדרוזי שזה מהווה מקור תעסוקה לנשים.

שלמה פלור: במגזר היהודי זה פחות כי יש אלטרנטיבות אבל למגזר היהודי והדרוזי אין אלטרנטיבות.

שלמה פלור: בת שאין לה עבודה במגזר, זה בעיה כי נושא ההכנסה של הבנות הוא מרכיב מאוד חשוב.

שלמה פלור: לכן אנחנו תומכים בכל כוחנו ומבקשים שוועדת העבודה והרווחה תאשר את הנושא הזה של הסבסוד שימשיך להתקיים ואפילו תגדיל ותרחיב את הנושא.

משה שרוני: מתי הפרויקט אמור להסתיים?

קריאה: בנובמבר השנה.

ריקאד חיר אידין: אני מודה על ההזמנה לישיבת הוועדה.

ריקאד חיר אידין: הוזמנתי על ידי הוועדה אבל לא ידעתי שהנושא הזה מתחיל לקרום עור וגידים וגם לא ידעתי שהסבסוד מסתיים בסוף שנת 2007.

ריקאד חיר אידין: ברשותך, אדוני, אני רוצה לתת סקירה קצרה ביותר על המצב הסוציו-אקונומי בחורפיש שמהווה דוגמה ליתר הרשויות הלא יהודיות באזור.

ריקאד חיר אידין: אנחנו מוגדרים כמצב סוציו-אקונומי 4 למרות שגם בוועדה הזאת וגם בוועדות אחרות הסברתי שזה מצב וירטואלי וכי המצב הרבה יותר קשה ממצב סוציו-אקונומי 4.

ריקאד חיר אידין: יש לנו אבטלה סמויה קשה ביותר שאנחנו כרשות מעריכים אותה ב-37 אחוזים, כאשר בעיקר מדובר באבטלת נשים, והדבר השני הוא שמדובר באבטלת נשים אקדמאיות.

ריקאד חיר אידין: מאחר שהנשים האקדמאיות לא נרשמות בלשכת התעסוקה לדמי אבטלה, הן לא מורידות את המצב הסוציו-אקונומי כלפי מטה.

ריקאד חיר אידין: המצב הוא בלתי נסבל.

ריקאד חיר אידין: סגירת מקום התעסוקה העיקרי שהיה בישוב לפני מספר שנים – דלתא ומפעלי טקסטיל אחרים – גרמה למכה קשה ביותר מבחינה פיננסית וכלכלית בישוב, דבר שאנחנו רואים אותו היום.

ריקאד חיר אידין: מתפרה כמו מתפרת חורפיש וכדוגמתה שבאות או יבואו בדרך, כך אני מקווה, מהווה מקור תעסוקה יחידי למעט הרשות למרות שהרשות היא לא מקום תעסוקה שאפשר להתגאות בו היום, ואת זה אנחנו יודעים טוב מאוד.

ריקאד חיר אידין: אדוני, אנחנו תומכים בכל כוחנו ומבקשים את התמיכה שלכם בהמשך הסבסוד גם למתפרה הזאת ולמתפרות אחרות בחורפיש ספציפית ובמגזר באופן כללי.

צבי ליברמן: בקיצור נמרץ אתן לכם סקירה קצרה מה קורה בענף הטקסטיל, במיוחד בנושא הזה של חורפיש.

צבי ליברמן: צריך להבין שמתפרת חורפיש, כמו מתפרות אחרות בגליל ובפריפריה, במיוחד במגזר המיעוטים, הדרוזי והערבי, מהווה קבלן משנה למפעלים במדינת ישראל שתופרים אצלה.

צבי ליברמן: הם לא יזמים אלא הם מקבלים עבודה.

צבי ליברמן: אם דלתא לדוגמה צריכה להתחרות היום מול כל העולם בשיווק לארצות-הברית או לכל מקום אחר בעולם מוצר מסוים, טקסטיל, תחתונים או גופיה או משהו אחר, היא מתחרה מול סין, מול מצרים, מול ירדן וכולי.

צבי ליברמן: אנחנו מודדים את הדברים האלה בעלות עבודה של דקה.

צבי ליברמן: היום עלות עבודה במדינת ישראל מחושבת בסביבות ה-16 סנט.

צבי ליברמן: לאור הסבסוד שמתפרת חורפיש קיבלה עד היום, היא מתמחרת את המוצרים שלה בסדר גודל של 12 סנט.

צבי ליברמן: מה שקורה מסביבנו במדינות הקרובות אלינו, באגן הים התיכון, עלות העבודה שם היא בסביבות 6-7 סנט.

צבי ליברמן: בא היצרן או תעשיין כמו דלתא או כמו תפרון או כל אחד אחר ואומר שהוא יעבוד בירדן או במצרים מפני ששם עלות העבודה היא 7 סנט ולעניין הזה אין לנו תשובה אלא אם כן בדלתא הזו שהצלחנו להגיע עד היום, במקום 16 סנט ובמתפרת חורפיש 12 סנט, הראיה שבמשך חמש שנים הם הצליחו להחזיק מעמד והעסיקו למעלה מ-150 תופרות שזה באמת לתפארת מדינת ישראל, ואני יודע, ואני מסתובב הרבה בכל המקומות האלה, בכל הכפרים, ובכל המקומות שם נמצאות מתפרות, שאין להם שום אלטרנטיבה.

צבי ליברמן: לדאבוני מדינת ישראל לא חינכה את התושבים ואת התופרות או את הבעלים שלהן לדברים אחרים.

צבי ליברמן: הם לא יודעים לעשות דברים אחרים ואי אפשר מחר בבוקר להביא להם היי-טק או אי אפשר להביא להם גם נגרות.

צבי ליברמן: הנשים האלה יודעות כרגע לעשות טקסטיל.

צבי ליברמן: אם מדינת ישראל רוצה לצאת משם או שלא יהיה להן את הסיוע הזה, שילמדו אותן משהו אחר, אבל כל עוד לא לימדו אותן משהו אחר, כל עוד לא הגיעו לשם מפעלים אחרים, צריך לשמר את המעט שיש ובאמת יש מעט.

צבי ליברמן: נתונים לגבי מצב הטקסטיל במדינת ישראל.

צבי ליברמן: לפני כ-10 שנים עבדו בתעשיית הטקסטיל במדינת ישראל למעלה מ-45 אלף עובדים, אבל היום המספר הצטמצם ל-19 אלף עובדים וזה מה שיש.

צבי ליברמן: עושים ייצוא של למעלה ממיליארד דולר והחבר'ה האלה ממתפרת חורפיש הם שעושים בסיכומו של דבר את הייצוא של מדינת ישראל.

צבי ליברמן: עורך-דין שנאן הוא הבעלים של המתפרה.

צבי ליברמן: נכון שהוא עושה זאת כקבלן משנה, אבל אם הוא לא נמצא, הייצוא ייעשה דרך ירדן, הייצוא ייעשה דרך מצרים.

צבי ליברמן: זה חבל.

צבי ליברמן: אני מסתובב במקומות האלה, אני רואה את הבכי ואני רואה את הבעיה.

צבי ליברמן: מדובר ב-150 נשים שהן המפרנסות כי הבעלים שלהם או שהם מובטלים או שהם משרתים בצבא וגם זה בקושי, וכולנו יודעים שהיום נפלטים הרבה מהצבא מחוסר תקציב.

צבי ליברמן: זאת התעסוקה היחידה במקום.

צבי ליברמן: מתפרת חורפיש מהווה אוויר לנשימה.

צבי ליברמן: אם היום הם לא ימשיכו לקבל את הסבסוד הזה, הם נחנקים ויותר מזה.

צבי ליברמן: נכון להיום מתפרת חורפיש מקבלת כ-1,000 שקלים לחודש פר עובד במשך 5 השנים האחרונות והאמת היא שזה לא מספיק.

צבי ליברמן: כמו שאמרתי, סבסוד של 1,000 שקלים לחודש, משמעותו 12 סנט לדקה ואילו אנחנו צריכים להגיע ל-8 סנט.

משה שרוני: באיזה סכום מדובר?

משה שרוני: מדובר ב-150 אלף שקלים בחודש?

צבי ליברמן: לא מדויק, כי הם לא מקבלים סבסוד על כל הכמות.

צבי ליברמן: אני מציע שבעל המתפרה ירחיב וייתן לך יותר נתונים.

צבי ליברמן: יש גם נתונים בכתב שהוא הכין לצורך העניין.

צבי ליברמן: אני רק רציתי להעלות את הבעיה המרכזית, את הבעיה השורשית שיש במתפרת חורפיש.

צבי ליברמן: לדאבוני, אם היה אפשר, אפשר להשליך את זה גם למטרות אחרות.

צבי ליברמן: רק אתמול בערב התבשרתי שמתפרה נוספת – בירכא - בסדר גודל של 350 עובדות הולכת להיסגר כתוצאה מזה.

צבי ליברמן: החברות לא סוגרות אלא הן פשוט מעתיקות קווים.

צבי ליברמן: במסגרת מרכז ההשקעות של משרד התעשייה יש היום את הנושא של מסלול תעסוקה וזה אומר שעל כל קליטה של עובד, מקבלים סיוע באותו סדר גודל.

צבי ליברמן: אני אומר שאין לנו עוד עובדים ולכן צריך לשמר את הקיים.

צבי ליברמן: נכון שמדובר ב-150 עובדות – ואנחנו לא מדברים על התוספת – ולכן בואו נשמר את אלה כי מחר, ברגע שחורפיש תיסגר, כולן תקבלנה הבטחת הכנסה או כל מה שקשור בזה ולמדינה זה יעלה יותר.

צבי ליברמן: אני מסתובב שם ורואה את הדברים.

צבי ליברמן: מספרים לי על פשע, על שכרות, על תאונות דרכים וכל זה כי אין להם מה לעשות.

צבי ליברמן: אתה מסתובב בכפר ואין שם מה לעשות.

לאה ליכט: התוכנית של חורפיש הייתה פיילוט למסלול תעסוקה.

לאה ליכט: היא נקבעה לפני 5 שנים ולכן הוא מסיים אחרי 5 שנים את התוכנית.

לאה ליכט: מסלול התעסוקה נועד ל-5 שנים.

לאה ליכט: בכל אופן, יתקיים אצלנו במשרד דיון בנושא הזה אצל המנכ"ל ונראה מה לעשות כיוון שבהתאם לחוק הם לא זכאים יותר.

לאה ליכט: יכול להיות שצריך להעביר החלטת ממשלה, אבל כאמור, המנכ"ל יקיים דיון בנושא.

וילמה מאור: מה עמדת המשרד?

לאה ליכט: המשרד פתח בכל הנושא הזה.

לאה ליכט: נושא חורפיש הוא רעיון של המשרד שלנו.

לאה ליכט: כאמור, בנושא חורפיש עומד להתקיים דיון אצל המנכ"ל.

משה שרוני: מתי?

לאה ליכט: עוד לא נקבע, אבל אני אעדכן אתכם.

משה שרוני: אני אדבר עם השר בנושא.

ואסל טאהא: אמרת שזה מסלול תעסוקה.

ואסל טאהא: בדרך כלל כאשר קובעים תוכנית למסלול תעסוקה, קובעים מטרות.

ואסל טאהא: מה המטרה של המסלול הזה ל-5 שנים?

ואסל טאהא: למה רציתם להגיע במשך 5 השנים?

לאה ליכט: לסייע בינתיים.

ואסל טאהא: לסייע, ללמד, לחנך, להכשיר.

ואסל טאהא: האם השגתם את המטרה או לא?

לאה ליכט: אני לא ממרכז ההשקעות ולכן קשה לי לענות לך.

ואסל טאהא: אני חושב שזאת שאלה מהותית.

לאה ליכט: נכון.

ואסל טאהא: אנחנו כחברי ועדה רוצים לדעת מה מטרת התוכנית הזאת.

ואסל טאהא: האם הכוונה היא להכשיר תוך 5 שנים 400 או 300 נשים שיהיו עצמאיות, שיצאו לשוק בצורה עצמאית, או לא.

ואסל טאהא: אם לא השגתם את המטרה, מה המסקנות?

משה שרוני: בסך הכול בתוכנית של משרד התעשייה היה להוריד מהראש את נושא חורפיש ולכן יצרו תוכנית ל-5 שנים בלי מטרה ובלי לבדוק מה יהיה אחר כך.

משה שרוני: אתה לא יודע את זה?

ואסל טאהא: בנושא הזה יש לי מה לומר ואני אומר.

משה שרוני: אתה לא יודע איך עובדים משרדי הממשלה?

משה שרוני: הם לא חושבים לטווח ארוך אלא לטווח קצר.

משה שרוני: הם חושבים שאולי במשך הזמן הזה יפתרו את הבעיה.

וילמה מאור: בירכא זה אותו מסלול?

ואסל טאהא: לא.

לאה ליכט: רעיון מסלול התעסוקה היה תוספת עובדים.

לאה ליכט: במקומות שהיו כבר עובדים, לא סבסדו.

לאה ליכט: רק אם היו מוסיפים עובדים, על התוספת, על הדלתא, סבסדו.

לאה ליכט: הרעיון היה להוסיף עובדים בתעשייה.

לאה ליכט: זה מסלול מיוחד למיעוטים.

צבי ליברמן: במסלול התעסוקה הזה יש אפליה מתקנת במגזר המיעוטים והחרדים.

ריקאד חיר אידין: השר היה אצלי לפני כחודש והצגנו בפניו את נושא מתפרת חורפיש.

ריקאד חיר אידין: נושא מסלול התעסוקה בא להוציא את אותן נשים ולהעסיק אותן במקום שישבו בבית.

ריקאד חיר אידין: אני לא רואה כאן איזה חזון או מטרת על אחרי 5 שנים למצוא להן תעסוקה עצמאית בלי סבסוד.

ריקאד חיר אידין: בלי סבסוד, המתפרה הזאת תיסגר כמו שאר המתפרות.

ריקאד חיר אידין: אם אנחנו רוצים לשמור על מקומות התעסוקה המינימאליים שנמצאים היום בחורפיש או בכפרים אחרים, זאת התוכנית הזאת ואני לא מכיר תוכנית אחרת.

ואסל טאהא: לא אמרתי את דעתי אלא שאלתי שאלה מהותית.

ואסל טאהא: לא התכוונתי לומר שזאת המטרה.

ואסל טאהא: אני יודע שמשרד ממשלתי, כאשר הוא מתכנן משהו, הוא צריך להציב לעצמו מטרה שהוא רוצה להשיג אותה.

גבי בוגלובסקי: המטרה היא פרנסה לאנשים.

ואסל טאהא: אז פתאום במצב הקשה קוטעים את זה וזורקים אותם לרחוב?

פתחי שנאן: התוכנית הזאת התחילה לפני 7 שנים ולא לפני 5 שנים.

פתחי שנאן: לקח כמעט שנתיים עד שהיא התחילה.

פתחי שנאן: בשלוש השנים הראשונות המתפרה התחייבה להעסיק 65 עובדים בלבד, כאשר בפועל העסקנו כמעט 150 עובדים ולא ביקשנו תוספת ולא קיבלנו תוספת על הדלתא הנוספת.

פתחי שנאן: זאת אומרת, לקחנו על עצמנו להעסיק במקום 65 עובדים כמעט מספר כפול באותו סבסוד.

פתחי שנאן: כלומר, אותו סיוע התחלק ל-2.2 עובדים.

פתחי שנאן: כלומר, השתמשנו בסיוע לא כדי למקסם את הרווח שלנו אלא במטרה להעסיק אנשים בחורפיש.

פתחי שנאן: אנחנו במשפחה לא אנשי טקסטיל אלא נקלענו למצב הזה בגלל שהמבנה ששימש את דלתא הוא בבעלות שלנו.

פתחי שנאן: אז הייתה פנייה של אריאל שרון והיו כל מיני גורמים שרצו להעסיק בחורפיש 65 עובדים ורצו להעסיק 65 כי המספר האחרון של העובדים שהועסק על ידי דלתא היה 65 ולא רצו לפטר אותם אלא לדאוג לתעסוקתם, כאשר בפועל האנשים האלה לא המשיכו כי מאז נסגרה המתפרה ועד שנפתחה מחדש עברו שלוש שנים.

פתחי שנאן: אחרי שלוש שנים קיבלנו בסיוע משרד התעשייה והתאחדות התעשיינים הארכה לשנתיים כאשר בשנתיים הנוספות שאמורות להסתיים בסוף השנה הזאת התחייבנו להעסיק 125 עובדים.

פתחי שנאן: בפועל, לפי הנתונים שמסרתי, נכון לשנת 2006 העסקנו בממוצע 146 עובדים ונכון להיום אנחנו מעסיקים, בשנת 2007, 162 עובדים בממוצע.

פתחי שנאן: בשנים קודמות הממוצע היה בין 140 ל-150 עובדים.

פתחי שנאן: מה שעומד לקרות כאן יכול לקרות במפעלים אחרים אבל לא במפעלי טקסטיל.

פתחי שנאן: אני לא מתחרה מבחינת יעילות למרות שהיעילות מאוד חשובה והאיכות מאוד חשובה, אבל אני לא יכול להתחרות ב-1.50 דולר שמשלמים במצרים ליום עבודה כאשר יום עבודה אצלי הוא יותר מ-40 דולר.

פתחי שנאן: אי אפשר להתחרות בדברים כאלה.

פתחי שנאן: גם ירדן היום התחילה להיות יקרה ומשלמים 180 דולר בחודש עלות מעביד.

פתחי שנאן: גם מי שעובר לירדן, ירדן מהווה תחנת ביניים כדי לעבור למזרח הרחוק, כי שם משלמים פחות מדולר ליום.

פתחי שנאן: זאת אומרת, אם אין אפשרות להכשיר את העובדים האלה למשהו אחר, הדבר היחיד שאפשר לעשות אותו הוא להמשיך את הסיוע הזה ולמצוא כל שיטה כדי שהסיוע הזה יגיע לא למעסיק ולא לספק העבודה אלא ישירות לעובד.

ואסל טאהא: מה משכורתה החודשית של העובדת?

פתחי שנאן: שכר מינימום עם כל התוספות.

ואסל טאהא: זה כולל הסבסוד.

פתחי שנאן: כולל כל מה שמחייב.

פתחי שנאן: ההסכם הקיבוצי שחל על אגף טקסטיל במדינת ישראל, העובדים האלה נהנים ממנו.

פתחי שנאן: עוד משהו ואני לא מתכוון לפגוע.

פתחי שנאן: אני לא יכול להתחרות עם מתפרות אחרות.

פתחי שנאן: בשאר המתפרות משלמים – וזה סוד גלוי – 12-13 שקלים לשעה.

פתחי שנאן: אם אני ממשיך להיות מפוקח ומבוקר על ידי המדינה, ואני מבוקר בצורה מאוד מאוד עקבית, אני לא יכול לשלם סכומים כאלה ואני גם לא מוכן לשלם אותם.

פתחי שנאן: כדי לעמוד בתחרות עם מתפרות אחרות, אם אני לא מקבל סיוע, וגם הם לא מקבלים סיוע, אין הצדקה לקיום שלי מבחינה כלכלית ואין הצדקה לקיום מבחינה מוסרית.

פתחי שנאן: אם יש מסלול תעסוקה היום ועד כמה שידוע לי למסלול הזה הוקצו 450 מיליון שקלים, אפשר לתת הרבה למגזר ובמיוחד לתחום הזה עליו אנחנו מדברים.

ואסל טאהא: אני חושב שזאת טיפשות לבטל את הסבסוד.

ואסל טאהא: אם תעשה חישוב מהיר תראה שאנחנו מדברים על 150 עובדות שאם נפסיק את עבודתן, הן ילכו ללשכת התעסוקה ויקבלו שכר מינימום בסכום של כ-3,000 שקלים.

ואסל טאהא: תכפיל את הסכום הזה ב-150 עובדים ותגיע ל-450 אלף שקלים, כפול 12, אנחנו כבר מדברים על מיליון וחצי שקלים.

ואסל טאהא: זאת תהיה טיפשות להפסיק את זה כי המשרד ישלם לאותה עובדת פי ארבע.

ואסל טאהא: אני מציע שמשרד התעשייה ימשיך לסבסד.

לאה ליכט: יצטרכו לשנות את החוק.

ואסל טאהא: בסדר גמור.

ואסל טאהא: השר יוכל דרך הוועדה, דרכנו, בעזרת הקואליציה הרחבה, האיתנה, החזקה שעומדת מאחורי ראש הממשלה, לשנות את זה תוך 24 שעות.

ואסל טאהא: זאת לא בעיה.

ואסל טאהא: אם אלי ישי ירצה, תוך 24 שעות הוא יכול לשנות את זה ויושב-ראש הוועדה יודע זאת.

ויקטור וייס: בקשר לתוכנית עידוד תעסוקה, כמו שסיפרתם, אחרי שנתיים החליטו את ההחלטה שקובעים קריטריונים שוויוניים ונותנים סבסוד לכל מעסיק שעומד בקריטריונים - כמו העברת מפעל ממרכז הארץ לפריפריה או הגדלת מספר המועסקים - והקריטריונים הם שוויוניים.

ויקטור וייס: נעשתה חלוקת משנה למגזרים כאשר מדובר במגזרים ובחרדים.

ויקטור וייס: המנגנון הזה מאפשר שוויוניות.

ויקטור וייס: אם אנחנו נותנים תמיכה ל-א' לפי הפרמטרים שקבענו, אנחנו נותנים לכל האוכלוסייה ולא מעדיפים ישוב ספציפי.

ויקטור וייס: לפי הדיון כאן אני חושב שצריך להפריד את הדברים ולהתייחס אל חורפיש כמקום גיאוגרפי לבין ענף הטקסטיל.

ויקטור וייס: אם ענף הטקסטיל לא יכול להתמודד עם תחרות – וכמו שאמר כבוד היושב-ראש, אנחנו צריכים לראות מטרה לנגד עינינו – אנחנו שוב נאשר סבסוד, הסבסוד הזה לא מקדם אותנו לפתרון בטווח הארוך, ולכן אולי צריך לראות פתרון לענף הטקסטיל שזאת בעיה ראשונה.

ויקטור וייס: כמו שצוין כאן, אם במועצה יש בעיה נקודתית, צריך לראות פתרונות אלטרנטיביים של הכשרה מקצועית.

משה שרוני: המדינה חייבת לתת מקומות עבודה לתושביה.

ויקטור וייס: אני מסכים, אבל אני לא יודע אם זה הפתרון המועדף.

משה שרוני: בכל מדינה נאורה נותנים סובסידיות כדי שאנשים יעבדו והגיע הזמן שגם ממשלת ישראל והאוצר יחשבו באותו כיוון ולא בכיוונים הפוכים.

משה שרוני: זה עניין של גיאוגרפיה ולא טקסטיל ולא דברים אחרים.

משה שרוני: הבעיה הרצינית ביותר היא שאנחנו חוזרים אלפיים שנה אחורה ומחפשים עבדים בכל מיני ארצות.

משה שרוני: זאת הבעיה המרכזית.

משה שרוני: לא יכול להיות שאותו יזם, דלתא או מישהו אחר, קיבל מהממשלה כסף כאשר הקים את המפעלים בכל מיני מקומות, קיבל שקל תמורת שקל או דולר תמורת דולר, ואחר כך הוא אומר שלום, מוציאים את המכונות ונוסעים לירדן.

משה שרוני: אתם לא קיבלתם אפילו פרומיל אחד בחזרה, ואיפה הייתם?

משה שרוני: כאשר הממשלה נותנת כסף ליזם, היא צריכה לדעת שהוא יהיה שם.

משה שרוני: אם הוא עוזב, הוא צריך להחזיר את כל מה שקיבל עם ריבית דריבית אבל אתם לא עומדים על זה.

משה שרוני: לא יכול להיות שעושים פרויקט ואומרים ליזם שנותנים לו שנתיים אבל תוך שנתיים רוצים דברים מסוימים.

משה שרוני: לא הייתה שם מטרה ודבר לא נאמר לאנשים.

משה שרוני: האנשים האלה לא יעבדו ויקבלו דמי אבטלה.

משה שרוני: תכפיל את דמי האבטלה והבטחת הכנסה ותראה לאן אתה מגיע.

משה שרוני: החישוב צריך להיות כזה שיותר טוב לעבוד והממשלה חייבת לסבסד מאשר לתת כסף כדי לשבת בבית.

משה שרוני: גם מבחינה חינוכית זה לא חינוכי לתת כסף ולשבת בבית.

משה שרוני: הכסף צריך להינתן עבור עבודה.

משה שרוני: כל אדם רוצה לעבוד ולהתפרנס בכבוד ולא להתנהג כפרזיט.

משה שרוני: אני לא רואה תוכנית לא מצד הממשלה, לא מצד משרד התעשייה ולא מצד אף אחד, וזה לא טוב.

משה שרוני: אנחנו נצטרך לקבל איזושהי החלטה, ואם יהיה צורך, לחוקק גם חוק, להביא אותו לכנסת ולקבל את רוב קולות חברי הכנסת, אבל אז יהיה יותר גרוע.

משה שרוני: הבעיה רצינית מאוד והיא לא שולית.

משה שרוני: לא חשוב אם מדובר בחורפיש או בירכא או בדליה או בעוספיה או בכל מקום אחר.

משה שרוני: אנחנו יודעים שבכל הכפרים האלה אין תעסוקה וכאן צריך לתת את הדעת ומשרד התעשייה צריך לטפל בזה.

משה שרוני: צריך לבדוק איזה מפעלים יכולים להעביר למקומות האלה כי יש מפעלים שלא צריכים להיות ליד תל-אביב ולא ליד חיפה.

משה שרוני: צריך להיות פיזור כדי לתת לאנשים אפשרות לעבוד.

משה שרוני: אחר כך שואלים למה יש תאונות דרכים אבל זה קורה כי מכריחים את האנשים לנסוע מהכפר למקום העבודה שנמצא במרחק של 100 קילומטרים.

ואסל טאהא: צריך להיות פיזור אופציות מקומות העבודה.

משה שרוני: הם לא חושבים על זה.

משה שרוני: הם חושבים איך לקצץ 10 מיליארד שקלים בתקציב הבא.

משה שרוני: אני בקדנציה הראשונה שלי בכנסת ואני רואה את הדברים.

משה שרוני: אנחנו נצטרך לקבל החלטה רצינית מאוד בנושא הזה.

גבי בוגלובסקי: אני מנהל המתפרה, איש התפעול ואיש הטקסטיל של המתפרה.

גבי בוגלובסקי: המתפרה הזאת קיימת 5 שנים.

גבי בוגלובסקי: אנחנו מעסיקים אנשים והאנשים האלה היו מובטלים ויחזרו להיות מובטלים.

גבי בוגלובסקי: אתמול חילקתי ל-150 או 130 איש מכתבי פיטורים כי תפרון – שאני עבדתי כקבלן משנה שלה – החליטה שהיא מעבירה תוך שבועיים את כל הייצור שלה לירדן.

גבי בוגלובסקי: אני צריך למצוא חלופה לתפרון או דלתא או למישהו אחר כדי להעסיק את האנשים האלה ולתת להם פרנסה.

גבי בוגלובסקי: כלומר, מכאן אני צריך לרדת לתל-אביב ולחפש אנשים שיעסיקו את הבנות האלה.

גבי בוגלובסקי: אתה יודע מה זה לעמוד מול 130 בנות שבוכות כי זה מקור הפרנסה היחידי שיש להן?

גבי בוגלובסקי: במקום לברך פרויקט כזה ולהמשיך אותו, באים אנשי האוצר ואומרים שאנחנו נטל.

גבי בוגלובסקי: הם היו אצלנו במתפרה ואמרו את זה.

גבי בוגלובסקי: איזה נטל?

גבי בוגלובסקי: ללכת ללשכת התעסוקה במעלות ולחתום שם, זה בסדר?

גבי בוגלובסקי: אני מייצר דולרים אדוני.

גבי בוגלובסקי: תפרון מכניסה, בזה שאני יצרתי מאז שאני קיים למעלה מ-30 מיליון פריטים, סדר גודל של 2 דולר למוצר, תחשוב כמה כסף נכנס.

גבי בוגלובסקי: גם המדינה נהנתה מזה.

גבי בוגלובסקי: איפה השיקול פה?

גבי בוגלובסקי: לעמוד מול מתפרה שלמה ולראות את האנשים בוכים עם דמעות בעיניים, וגם אני חלק מהם, כי עוד מעט גם לי לא תהיה עבודה.

גבי בוגלובסקי: אני קבלן משנה לתפרון ותפרון מייצרת למותגים גדולים.

גבי בוגלובסקי: כדי לעבוד אתה אני חייב לשלם שכר מינימום מלא עם כל התנאים.

גבי בוגלובסקי: באים האנשים האלה מאותה חברה ועושים לי במתפרה בדיקה ובודקת את כל התלושים אם שילמתי לאותה בחורה את כל המשכורת ואת כל ההטבות ואת כל מה שצריך לשלם על פי חוק.

גבי בוגלובסקי: אני לא כמו המתפרות האחרות.

גבי בוגלובסקי: אני חייב לשלם שכר מינימום מלא עם כל התנאים.

גבי בוגלובסקי: אם אני רוצה לעבוד עם החברות האלה ועם המותגים האלה, אני חייב לשלם מלא.

גבי בוגלובסקי: אני נמצא היום במצב בו אין לי עבודה.

גבי בוגלובסקי: יש שם נשים שהבעלים שלהן לאחרונה פוטרו משירות קבע בצבא ואין להם עבודה והם לא מוצאים עבודה.

גבי בוגלובסקי: בצפון אין עבודה.

גבי בוגלובסקי: אני יוצא היום החוצה, מי מעסיק אותי?

גבי בוגלובסקי: מי מבטיח לי פרנסה, לילדים, למשפחה?

גבי בוגלובסקי: אין.

ויקטור וייס: הבעיה מובנת והיא כואבת.

ויקטור וייס: אם אנחנו מאריכים את ההחלטה בלי לקבוע עוד פעם תקופת זמן שלאחריה תחליטו על פרמטרים מדידים, אנחנו בעצם כל פעם נחזור לאותה נקודה.

משה שרוני: כאשר אתם תביאו אלי לוועדה פרמטרים לטווח ארוך, גם אני אעשה זאת.

משה שרוני: איזה פרמטרים אתם דורשים?

משה שרוני: איפה הפרמטרים שלכם?

משה שרוני: אתה דורש ממני פרמטרים?

משה שרוני: אני דורש מכם.

משה שרוני: מה הפרמטרים לעתיד?

משה שרוני: כך עושים את החישוב.

משה שרוני: אל תדרוש ממני פרמטרים בנושא הזה.

משה שרוני: אם יש תחלופה, בבקשה, עובדים שנתיים שם, אנחנו מביאים מפעל שיעסיק שם 300 אנשים.

משה שרוני: אנחנו עושים קורס לנושאים מסוימים, זה בסדר.

משה שרוני: זה נקרא פרמטרים אבל לא לשאול אותי מה הפרמטרים.

משה שרוני: אף אחד לא צריך לעשות פרמטרים אלא אתם הם אלה שצריכים לעשות אותם.

משה שרוני: במקום זה, מה יהיה כאן.

משה שרוני: זה הכול.

משה שרוני: יש התקדמות בעולם, יש טכנולוגיה ולכן תלמדו את האנשים האלה את אותה טכנולוגיה.

משה שרוני: אם מתוך 100 אחוזים יתפסו 80 אחוזים ואפילו 60 אחוזים, זה גם זה טוב.

משה שרוני: אם אין תוכנית כזאת, אי אפשר לבוא בטענות לגבי דברים אחרים.

ריקאד חיר אידין: אדוני, ברשותך, אני רוצה להרחיב מעבר למתפרת חורפיש בנושא תעסוקה במפעלים.

ריקאד חיר אידין: אנחנו היום נמצאים במאה ה-21 ובישובים שלנו למעשה אין שום מקום תעסוקה נורמאלי וזה עקב החלטות של ממשלת ישראל בשנים עברו של חלוקת משאבים וחלוקת אזורי תעשייה באזורי הפריפריה ובמיוחד במגזר שלנו.

ריקאד חיר אידין: אני חושב שהגיע הזמן שגם הוועדה הזאת תצא בקריאה לממשלת ישראל, למשרדים הרלוונטיים לנושא הזה, להתחיל גם לחשוב על המגזר בצורה אחרת.

ריקאד חיר אידין: אנחנו לא רוצים להישאר כל הזמן שואבי מים וחוטבי עצים.

ריקאד חיר אידין: אנחנו רוצים להסתכל קדימה ויש לנו את הפוטנציאל לעשות את זה.

ריקאד חיר אידין: אני מדבר כאן על 80 אקדמאים שחלקם עובדים במתפרה, 80 אקדמאים שאין להם מה לעשות במקצוע שלהם והם עובדים במתפרות.

ריקאד חיר אידין: כאן אני קורא לוועדה הזאת שתפנה לשרים הרלוונטיים ולממשלת ישראל, ובממשלה הזאת יש שרים מהמפלגה שלך, שתחלק את המשאבים בצורה נורמאלית.

ריקאד חיר אידין: פנינו גם לשר והשר הביע נכונות לפתור חלק מהבעיות האלה, אבל אנחנו גם צריכים את התמיכה שלכם בפתרון הבעיה הכללית הזאת.

ריקאד חיר אידין: כל עוד אנחנו לא חושבים בצורה רחבה, בצורה מערכתית, אנחנו תמיד נילחם על שכר המינימום הזה שמשלמים אותו במתפרה של חורפיש ובמתפרות אחרות.

ריקאד חיר אידין: תודה.

משה שרוני: אני מתפלא גם על ההסתדרות.

משה שרוני: איפה ההסתדרות כאן?

משה שרוני: כאשר סוגרים מפעל, איפה ההסתדרות?

משה שרוני: תעשו גם את העבודה כאשר אתם יושבים עם האוצר ותכניסו גם את הנושא הזה כי זה חלק מהעסקה.

משה שרוני: כך עושים עסקאות, אבל לא יכול להיות שההסתדרות רק תנפנף במישהו אחר.

משה שרוני: קחו גם את זה על עצמכם.

משה שרוני: איך סוגרים מפעל ומעבירים את כל המכונות למקום אחר?

משה שרוני: איפה אתם?

משה שרוני: כנראה שיש עדיפויות ואני לא רוצה להיכנס אליהן.

משה שרוני: גם ההסתדרות צריכה לומר את שלה בנושא הזה ולא רק להאשים מישהו אחר.

משה שרוני: תאשימו קצת גם את עצמכם.

שלום שינדלר: ידוע שמצב הטקסטיל בארץ קשה.

שלום שינדלר: הבוקר אני בא מפולגת טקסטיל שרוצה לפטר 170 עובדים ועוד 40 עובדים מפולגת ג'ינס.

שלום שינדלר: המצב קשה אבל מה שאפשר, עושים.

שלום שינדלר: כהסתדרות, בכל מקום אנחנו נמצאים.

שלום שינדלר: אני רוצה לומר לך שהסנט בארצות-הברית עוזר לנו יותר ממה שעוזרת לנו הכנסת.

שלום שינדלר: כאשר מדובר בעובדים ממצרים ובירדן, ניתנה עדיפות לעובדים בישראל והסחורה שנמכרת לארצות-הברית היא ללא מכס.

שלמה פלור: העבודה מתבצעת בירדן ובמצרים ולא כאן.

שלום שינדלר: חלק גם בישראל.

שלום שינדלר: לפי ההסכם לפחות 11 אחוזים מהעבודה צריכה להיעשות כאן.

שלום שינדלר: קשה להתמודד כאשר מדובר בשכר של 100-150 דולר.

שלום שינדלר: אני מייצג את העובדים.

שלום שינדלר: העובד הישראלי, לפי הבדיקות, הוא פי 4 יעיל מאשר העובד בירדן, במצרים ובסין והוא רוצה לעבוד ולהתפרנס.

שלום שינדלר: אומרים לי הוותיקים שלהם כבר אין הכשרה מקצועית בגיל 55-60 אבל רוצים שלפחות לילדיהם יהיה עתיד ולכן הם מבקשים לעבוד כדי שיוכלו לפרנס את ילדיהם שיוכלו ללמוד ולא יהיו כמוהם.

שלום שינדלר: אנחנו יודעים שתעשיית הטקסטיל בקשיים ומנסים בכל מקום לעזור ושתהיה תעסוקה כמה שאפשר יותר, אבל תאמין לי שההסתדרות לא אשמה בזה.

שלום שינדלר: ביקרתי בחורפיש וראינו את העובדים שעובדים בכבוד ורוצים לעבוד.

שלום שינדלר: בכל מקום שאתה הולך אליו, שם רוצים פרנסה.

שלום שינדלר: נלחמים על 12 שעות.

שלום שינדלר: אני יודע שבפולגת, אם יהיו צמצומים, לא יעבדו 12 שעות.

שלום שינדלר: אנשים רוצים להתפרנס בכבוד כי בכל המדינה אין אלטרנטיבות.

שלמה פלור: האשמת אותנו באשמה שאני לא מקבל אותה.

שלמה פלור: עם כל הכבוד, אתה חדש פה ואתה לא יודע מה אנחנו עושים.

שלמה פלור: יושב כאן צביקה והוא יודע.

שלמה פלור: ההסתדרות היא הסתדרות ויש לה קרן תנופה לצמיחה והיא נתנה הלוואות לעשות מפעלי טקסטיל כדי שיתקיימו.

שלמה פלור: במשאבים שאין לה, היא נתנה.

שלמה פלור: נאבקנו עם הנושא של מדי צה"ל, עשינו הפגנות, עשינו שביתות, אבל יש כאן בעיה של מדיניות של המדינה והמדיניות אומרת שטקסטיל לא רוצים לייצר בארץ והכנסת חוקקה את החוק הזה לגבי יבוא זול מסין.

שלמה פלור: אם אתם תעצרו את זה, הכול יהיה בסדר.

משה שרוני: אני לא צריך לקבל ממך שיעורים בנושא ההסתדרות.

משה שרוני: אני חבר הוועד המפקח ובמשך כ-30 שנה הייתי בוועדה המרכזת ובכל הוועדות.

משה שרוני: אתה לא צריך לתת לי שיעורי הסתדרות.

שלמה פלור: אמרת שאנחנו לא עושים, אבל אני אומר לך שכן עושים.

משה שרוני: מעט.

שלמה פלור: אתה חושב כך.

משה שרוני: במקום לעשות מאה אחוזים, אתם עושים ארבעים אחוזים.

צבי ליברמן: אדוני היושב-ראש, התאחדות התעשיינים מייצגת את התעשיינים מול ההסתדרות שמייצגת את העובדים ויש לנו שיתוף פעולה – אני מדבר כרגע על הטקסטיל – כאשר הם נרתמים לטובת העניין אבל גם הם כבולים.

משה שרוני: אם היה תלוי בו, כל תעשיין שמוציא מכונות מישראל לארץ אחרת, הייתי מבטל לו את האזרחות הישראלית והוא לא היה נכנס לכאן.

משה שרוני: אנחנו לא צריכים אותם כאן.

שלום שינדלר: את זה אנחנו לא יכולים לעשות.

שלום שינדלר: זאת הממשלה והכנסת.

משה שרוני: אני מסכם את הישיבה.

משה שרוני: הוועדה תובעת משר התעשייה לגבש בדחיפות את עמדתו בעניין סיום הסבסוד של המתפרה בחורפיש.

משה שרוני: לדעת הוועדה הפסקת הסבסוד תגרור אחריה פיטוריי העובדים שיהיו תלויים בגמלת הבטחת הכנסה שכן אין אלטרנטיבות לתעסוקה במקום.

משה שרוני: הוועדה תובעת מן הממשלה להמשיך בסבסוד הניתן למתפרה בחורפיש עד שהממשלה תיצור מקומות עבודה חלופיים באזור.

צבי ליברמן: אולי צריך לתחום את זה בזמנים?

צבי ליברמן: הזמן כאן משחק נגדנו.

וילמה מאור: נאמר "בדחיפות".

משה שרוני: אתה לא יודע מה זה אומר בדחיפות אצלי.

וילמה מאור: שבועיים?

צבי ליברמן: מקסימום.

משה שרוני: בסדר.

משה שרוני: תודה רבה.