ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 407, 2007-06-04 12:00

סטס מיסז'ניקוב: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

עדי שחף: אנו באים לוועדה עם תיקונים לתקנות של מלווה המדינה.

עדי שחף: עיקר התיקונים הם טכניים, יש נושא אחד מהותי, שזה הוספה של תקנות חדשות.

עדי שחף: מבחינה טכנית, אנו עושים האחדה של התקנות, שיהיו דומות, למשל בחלק מהתקנות כיום כתוב שאם נבצר מהמינהלה, למשל, לשלם בגלל שיש שביתה, נניח, בבנק ישראל, ואי אפשר טכנית לשלם, תקופת הריבית מתארכת ביום.

עדי שחף: זה לא הופיע בחלק מהתקנות האחרות, לכן פה אנו עושים האחדה.

עדי שחף: גם אם לא היינו משנים את זה המצב היה זהה, כי אם אין אפשרות טכנית לשלם, אין אפשרות טכנית לשלם ובמילא היינו מוסיפים לו, ומוסיפים לו גם את יום הריבית, אבל נכון יותר שזה יהיה כתוב בצורה מסודרת.

עדי שחף: תיקון טכני נוסף לבקשת בנק ישראל בנושא של חישוב התשואה על אגרות חוב מסוג גילון, על אגרות חוב בריבית משתנה, משלמות קופות ארבע פעמים בשנה, והקופון נקבע לפי ממוצע תשואות המכ"מים של X הימים שקדמו ליום מסוים.

ראובן ריבלין: השר המבקש יכול להסביר לנו את התקנות האלה?

עדי שחף: אני אשתדל לענות על כל השאלות.

עדי שחף: זה לגבי התיקונים הטכניים.

ניסן סלומינסקי: כמה זמן קיימת האי התאמה שאתם מדברים עליה?

עדי שחף: כשנתיים.

עדי שחף: בפועל זה לא קרה.

עדי שחף: עכשיו, כשעשינו תיקון מהותי, ובגללו באנו, עברנו כבר על כל התקנות, לכן אנו באים עכשיו.

עדי שחף: התיקון המהותי, וזה התקנות החדשות, הוא לגבי הנפקה של אגרות חוב שקצרות משנה אחת, ועד היום לא עשינו את זה.

עדי שחף: למשל, נלך לדצמבר 2006, כמו כל הדצמברים הוא יחסית חודש גירעוני, צורכי המימון של הממשלה גדולים יותר, וצריך להנפיק כמה מיליארדי ₪.

עדי שחף: אנו יודעים שבפברואר 2007, חודשיים קדימה, אנו עומדים לקבל תקבול גבוה כתוצאה מהפרטת בז"ן, כלומר בעצם היה לממשלה חור תזרימי של כמה מיליארדי ש"ח שהיה נסגר ממילא אחרי חודשיים.

עדי שחף: עד היום האפשרות שלנו, מכיוון שלא היתה לנו אפשרות להנפיק אגרת חוב לתקופה שקצרה משנה, היינו צריכים להנפיק איגרת לתקופה ארוכה יותר, היינו משלמים לרוב ריבית גבוהה יותר.

עדי שחף: מה שאנו מציעים היום, שנוכל להנפיק גם אגרות חוב קצרות יותר, לכן בדוגמה הזו אם היתה לנו אפשרות, היינו מנפיקים איגרת חוב לשלושה חודשים שתיפרע במרס, בפברואר היינו מקבלים את תקבולי ההפרטה של בז"ן, ובעזרתם פורעים את התשלום וחוסכים עלויות ריבית, כי לרוב הריבית לתקופה ארוכה יותר היא גבוהה יותר.

עדי שחף: זה התיקון המהותי שאנו עושים, הוא מתואם עם בנק ישראל, יש לנו הבנות מלאות גם לגבי השקיפות, גם לגבי זה שנודיע להם על כל התוכניות שלנו בפועל של ההנפקות.

עדי שחף: הם עכשיו חלק מפורום מימון הגירעון שלנו ויושבים אתנו באופן קבוע.

עדי שחף: לעניין הפדיון המוקדם, שם תיקנו סוג של סתירה לוגית שהיתה כתובה בתקנות, היה כתוב שרכישה מחדש תתבצע בתהליך תחרותי ושוויוני, ואולם המחיר יהיה מחיר השוק.

עדי שחף: המחיר שנקבע במכרז או בתהליך הזה הוא מחיר השוק, לכן אין היגיון להשאיר את המילה הזו, ואת זה אנו מורידים.

עדי שחף: אלה התיקונים שאנו מבקשים לאשר.

מרב תורג'מן: יש בעיה עם האיסור בסעיף 15 לחוק מילווה המדינה שקובע שאסור להרע את התנאים הקבועים בסדרות הקיימות.

מרב תורג'מן: הם טוענים שהפחתה של מחיר השוק לא פוגעת בציבור, אבל לי יש חשש שזה כן יכול לפגוע בציבור – ברגע שאתה רוכש בחזרה מהציבור ולא במחיר השוק, זה יכול להיות מחיר נמוך יותר ממחיר השוק, מכיוון שזה הליך תחרותי ושוויוני, לכן יש לי החשש שזה כן יכול לפגוע בסדרות כאלה.

עדי שחף: הוא יכול למכור את זה במחיר השוק בבורסה.

עדי שחף: אני לא יודע להגדיר לך מהו מחיר השוק, אני יודע לומר שאם אני עושה תהליך תחרותי, המחיר שמתקבל הוא המחיר שאני יודע לעשות.

עדי שחף: לראיה, בהנפקות אנו עושים תהליך דמוי מכרזי, אך תהליך תחרותי, ולפעמים אנו מקבלים מחיר שגבוה ממחיר הבורסה, לפעמים מקבלים מחיר נמוך יותר.

עדי שחף: היתה תחרות הוגנת ושוויונית, המחיר שנקבע בתחרות הוא מחיר השוק האמיתי.

עדי שחף: בי"ת, ודאי שזה לא בדיעבד, כי זה על משהו שיקרה מעכשיו והלאה.

עדי שחף: גימ"ל, זה לא הליך כפוי.

מרב תורג'מן: יש פה דילמה.

מרב תורג'מן: יכול להיות שזה לא יפגע, יכול להיות שהמחיר התחרותי יהיה גבוה יותר, אך יכול להיות שזה יהיה נמוך יותר.

עדי שחף: אפשר להשאיר את זה לכאורה כך עם הסתירה הפנימית.

עדי שחף: לדעתי, חבל להשאיר משהו לא ברור.

ראובן ריבלין: למה זה מרע?

מרב תורג'מן: יש החובה שזה יהיה מחיר השוק.

מרב תורג'מן: לעומת זאת, יש החובה שזה יהיה תחרותי ושוויוני, כלומר יש בין שני המשפטים האלה סתירה.

ראובן ריבלין: מחיר השוק זה מונח של מוכר מרצון.

מרב תורג'מן: אין החובה שזה יהיה מחיר שוק, לכן המחיר התחרותי יהיה נמוך יותר בהשוואה לכל השוק.

חיים אורון: המחיר שאותו מוכרים בשוק הוא מחיר השוק.

חיים אורון: ברגע שההליך מפורסם ורק את ואני בשוק, אני מכרתי ואת קנית, זה שמישהו שלישי רצה או חשב, הוא לא במשחק.

חיים אורון: זה מחיר השוק.

מרב תורג'מן: כשאתה מוריד את החובה למחיר השוק, זה יכול להיות נמוך יותר ממחיר השוק.

חיים אורון: השוק הוא איפה שהצלחתי למכור.

חיים אורון: הכניסה להלוואות קצרות טווח, היתה חלוקה שההלוואות ארוכות הטווח הן המקצוע של המדינה והלוואות קצרות טווח - של הבנקים ושל חברות ביטוח, כולם עכשיו בשוק הזה.

חיים אורון: אני שואל, כי אם היתה פה בעיה גדולה, כולם היו בתור, אתם נכנסים לשוק שעד עכשיו היה השוק שלהם, נכון?

עדי שחף: יש הצד של הקונים ושל המנפיקים.

עדי שחף: אותם קונים נשארים.

עדי שחף: בצד של המנפיקים, מי שהיה פה עד היום זה רק בנק ישראל בפועל, במכ"מים, שזה למטרות של מדיניות מוניטרית.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, האם הוזמנו הגורמים האחרים?

סטס מיסז'ניקוב: הוזמנו מחברות ביטוח, מבנק ישראל, מאיגוד הבנקים בישראל.

חיים אורון: אם אתה אומר שהמערכת הפיננסית חיה עם זה בשלום, אין עם זה בעיה.

ראובן ריבלין: אני לא רואה בהערה שלך, גברתי היועצת המשפטית, הערה משמעותית, כי המבחן הוא המבחן של החיים.

ראובן ריבלין: גם בהגדרה של תחרותי וגם מחיר שוק, הדבר נובע מהעובדות.

ראובן ריבלין: זה נושא שקשור בעובדות ולא במשפט.

שגית אפיק: מדובר בתקנה שעברה כאן ב-2006, ושהופיעו בה המילים "במחיר שוק", ועכשיו מבקשים להוריד אותן.

שגית אפיק: אנו לא מבינים את הנימוק.

ניסן סלומינסקי: אם אנו חוששים, מבחינתך משנה אם שניהם יופיעו?

עדי שחף: אני לא רוצה להיות במצב שבו אני מסיים הליך תחרותי ונקבע מחיר ויבוא מישהו ויגיד: לא, מחיר השוק זה מחיר הבורסה, ואחר יגיד: מחיר השוק זה המחיר ב-MPS, ואחר יגיד: מחיר השוק זה בכלל המחיר שאנו סוחרים- -

ניסן סלומינסקי: יש באיזה מקום אצלכם המילים "מחיר השוק"?

עדי שחף: לא, זה לא מוגדר.

עדי שחף: אני בטוח שאף אחד בדיון לא התכוון לזה, אחרת היו מגדירים את מחיר השוק.

סמדר אלחנני: מה שבנק ישראל מוציא זה מכשיר מוניטרי ומה שהאוצר מגייס זה כדי לממן את תקציב המדינה.

סמדר אלחנני: זה קצת מזכיר לי אוברדראפט שאנשים עושים, כלומר ברגע הראשון זה נוח ונעים, ואחרי שנה בדצמבר צריך לפדות את זה, כלומר אתה דוחה את הבעיה, לא פותר אותה, כי בסופו של דבר צריך להחזיר את זה.

עדי שחף: לשיטתך, כשאני מגייס לעשר שנים, אני דוחה את הבעיה בעשר שנים.

סמדר אלחנני: כשהוועדה האריכה את החוב הפנימי, העשרים שנה – זה לא בקדנציה הזו, זה לא אנחנו.

סמדר אלחנני: הדיון על החוב הפנימי וניהולו הוא נושא חשוב.

סמדר אלחנני: לדעתי, זה קצת אוברדראפט.

סמדר אלחנני: למה אתם לא קוראים לזה אגרת חוב?

עדי שחף: זה אגרת חוב.

סמדר אלחנני: וזה יכול להיות גם לשלושה חודשים?

עדי שחף: כן.

עדי שחף: יש טעות בהגדרה של אגרות חוב מסוג אג"ח ממשלתית קצרה, בתקנה 1, בהגדרה מועד קובע לזכאות, במקום "עשרת הימים" יבוא "שלושת הימים".

סטס מיסז'ניקוב: מי בעד אישור תקנות מילווה המדינה (אגרות חוב מסוג "אג"ח ממשלתית קצרה"), התשס"ז-2007; (אגרות חוב מסוג "אג"ח ממשלתית – ריבית משתנה")(תיקון), התשס"ז-2007; (אגרות חוב מסוג אג"ח ממשלתית צמודה")(תיקון), התשס"ז-2007; (אגרות חוב מסוג "אג"ח ממשלתית")(תיקון), התשס"ז-2007; (סדרות מסוג "גילון חדש")(תיקון), התשס"ז-2007; (סדרות מסוג "שחר")(תיקון), התשס"ז-2007; (סדרות מסוג "גליל")(תיקון), התשס"ז-2007?

סטס מיסז'ניקוב: מי נגד?

סטס מיסז'ניקוב: לא עבר.

סטס מיסז'ניקוב: רביזיה.

אלחנן גלזר: השתכנענו בצורך של האישור הזה, אך ההצבעה נגד היתה הצבעת מחאה על שהקואליציה לא באה לעבוד.

ניסן סלומינסקי: ובתנאי שכל מה שנאמר פה זה כך – לא שאני חושד, חס ושלום – שאם יתברר, פתאום יבואו הבנקים ויגידו: יש הבדל בין זה לזה, שנוכל לשנות.

סטס מיסז'ניקוב: מי בעד רביזיה?

סטס מיסז'ניקוב: מי נגד?

סטס מיסז'ניקוב: אושר.

סטס מיסז'ניקוב: מי בעד אישור התקנות?

סטס מיסז'ניקוב: אושר פה אחד.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה, הישיבה נעולה.