הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 95, 2007-06-06 09:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעניין בקשה לחוות דעת מבקר המדינה בנושא ביצוע ויישום ההזנה במוסדות החינוך.

זבולון אורלב: בעקבות ישיבה שהייתה בישיבת ועדת החינוך והתרבות לפני חודשים ארוכים התברר, על-פי הנתונים שסיפק מרכז המידע והמחקר, נכון לחודש פברואר או ינואר, שרק כ-50 אחוזים מהתלמידים שהיו מיועדים להיכלל בתוכנית הזנה, אכן נכללו.

זבולון אורלב: בתוכנית היו אמורים להיכלל נדמה לי כ-140 אלף משהו ילדים ובאותה תקופה נכללו בתוכנית 70 ומשהו אלף ילדים.

זבולון אורלב: בעקבות כך החלטתי לקיים ישיבה גם בוועדה לענייני ביקורת המדינה, כדי לשקול את האפשרות להשתמש בסעיף 21 ולבקש את חוות דעת המבקר בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: בישיבה הזאת התברר שבינתיים נוספו עוד 10,000 תלמידים או מספר דומה לכך, אבל עדיין נותר פער גדול מאוד.

זבולון אורלב: ביקשנו שאחת לתקופה מסוימת המנכ"ל ידווח.

חנה פריידין: אחת לשבועיים, אבל קיבלנו רק תגובה אחת.

זבולון אורלב: לא קיבלנו דיווח.

זבולון אורלב: אם יתברר היום שכל התלמידים שכלולים בתוכנית אמנם בפועל גם מקבלים את ההזנה, אני אמחל על כל אי-עמידה בסדרת הדיווחים, אבל אם יתברר שלא כך הוא, תעלה כמובן גם שאלת אי-עמידה בבקשה לדיווחים.

זבולון אורלב: הישיבה שלנו התקיימה ב-31 בינואר ואנחנו רשמנו לפנינו את דוח משרד החינוך ומרכז השלטון המקומי וביקשנו טיפול נמרץ לביצוע החוק והתרת החסמים, ולכלול תוספת של ישובים ותלמידים נוספים כיוון שהתברר שהיו ישובים שבגלל בעיות כאלה ואחרות לא ניתן היה לקיים שם את מפעל ההזנה, ולכן אמרנו שיחליפו ישובים.

חנה פריידין: ביקשנו אז חוות דעת.

בנימין צרפתי: בסיכום זה מופיע, אבל בדיון זה לא עלה.

זבולון אורלב: לא חשוב הדיון אלא חשובות ההחלטות.

חנה פריידין: העברתי מכתב למבקר המדינה עם ההחלטות.

זבולון אורלב: הואיל ועדיין לא התחלתם, אנחנו מוכנים לשנות את החלטתנו.

זבולון אורלב: כלומר, כרגע כן עומדת בקשה של ועדת ביקורת המדינה בתוקף סמכותה על פי סעיף 21 שהמבקר יכלול את הסוגיה הזאת בתוכנית העבודה שלו אלא אם כן נקבל היום רושם אחר.

זבולון אורלב: אני אומר לפרוטוקול שהמנכ"ל ביקש אותי שאוותר על השתתפותו.

זבולון אורלב: חיים, אתה מופקד היום על הנושא.

זבולון אורלב: מה תפקידך הפורמאלי?

חיים הלפרין: אני מנהל את היחידה לתוכניות משלימות למידה, זה כולל את יוח"א, קרב, מה שנקרא פנימיות יום, את תוכנית ההזנה ועוד כמה דברים.

חיים הלפרין: לקחתי את המצגת שהייתה בפניכם בפברואר וערכתי בה עדכונים.

חיים הלפרין: אני מגיש אותה ליושב-ראש ולחברים.

חיים הלפרין: מבחינתנו אנחנו נמצאים היום במצב בו נכון להיום, מעודכן לסוף מאי, אוכלים 112 אלף ילדים וזה מבחינתנו כמעט מיצוי הפוטנציאל של הילדים הרלוונטיים.

חיים הלפרין: עוד מעט אני אגיע לקשיים, אבל זה בעצם כמעט מיצוי כל הפוטנציאל, מבחינת מה שהוסכם בין שרת החינוך ושר האוצר, מבחינת האוכלוסייה.

חיים הלפרין: כלומר, אנחנו מדברים על האוכלים בשנת תשס"ו פלוס אשכול אחד, שזה בעצם היעד שהוגדר לשנת תשס"ז, כאשר במקור הפוטנציאל של כל הקבוצה הזאת הוא בערך 166.

חיים הלפרין: 5 אלף סועדים ואנחנו עומדים היום על 112 אלף ואני אומר – למרות שאני מזמין את השאלה – שזה בעצם מיצוי הפוטנציאל ואני רוצה להסביר את הפער שנובע משני מקורות.

חיים הלפרין: מקור אחד הוא בעצם קבוצות של הורים שאומרים שהם לא רוצים שהילדים שלהם יאכלו.

חיים הלפרין: זה יכול להיות אימא ששולחת פתק עם הילד ואומרת בו שהיא לא רוצה שהבן שלה יאכל או הורים לילדים בקיבוץ שאומרים שהם רוצים לאכול בחדר האוכל.

זבולון אורלב: אם יבקש מבקר המדינה שתוכיח שהם הודיעו על כך, יש לך הוכחות על כך.

חיים הלפרין: יש הוכחות.

זבולון אורלב: יש תיעוד מסודר.

חיים הלפרין: כן.

זבולון אורלב: כמה מתוך ה-35 אלף תלמידים שצריכים לאכול ולא אוכלים הם בקטגוריה הזאת?

חיים הלפרין: בערך 12 אלף הם כאלה שבאים עם פתקים.

חיים הלפרין: זה יכול להיות גם ילדים בקיבוץ כאשר הקיבוץ אומר שהוא רוצה שהילדים שלו יאכלו בחדר האוכל והם אכן אוכלים בחדר האוכל.

חיים הלפרין: מבחינתנו זה אותו הדבר, בין אם זה נעשה בפתק מההורה או שהאסיפה החליטה על כך במשותף.

זבולון אורלב: יודעים מי הם אותם 12 אלף ילדים?

זבולון אורלב: אולי זה בגלל תשלום, כי הרי בכל זאת הם צריכים לשלם משהו, או אולי בגלל סיבות שהיו צריכות להדליק נורות אדומות?

זבולון אורלב: או בגלל שהאוכל לא ראוי?

חיים הלפרין: עוד מעט נגיע לאוכל הלא ראוי.

חיים הלפרין: אני אומר שזאת קבוצה אחת.

חיים הלפרין: הקבוצה השנייה היא של רשויות שאמרו, מסיבות שונות ומגוונות, שהן לא עומדות בזה, לא יכולות לעמוד בזה וכולי.

חיים הלפרין: הקבוצה הזאת התחלנו, בשיתוף עם השלטון המקומי, למרות שהן מאוד לא אהבו את זה – בצדק מבחינתן – הליך של קיזוז חד-צדדי.

חיים הלפרין: כלומר, הודענו לרשות שאם היא לא תוכיח לנו שבאמת כל ההורים כתבו בפתק שהם לא רוצים שילדים יאכל, אנחנו נחיל עליהם את ההזנה בכוח.

חיים הלפרין: בכוח, פירושו שמרגע שנכנס קבלן המזון, ואנחנו מתואמים מול מנהלי בתי הספר, מאותו רגע הרשות מחויבת באופן חד צדדי על חלקה ואם היא תגבה או לא תגבה, זו בעיה שלה.

חיים הלפרין: זו קבוצה קטנה מאוד.

חיים הלפרין: הקבוצה השלישית שהיא לצערי הקבוצה היותר גדולה, היא הקבוצה שגילינו אותה תוך כדי תנועה.

זבולון אורלב: בכמה ישובים מדובר לגבי הקבוצה השנייה?

חיים הלפרין: בשניים או שלושה ישובים, בעיקר במגזר הערבי.

חיים הלפרין: יש ישוב אחד צ'רקסי שהתברר לנו שהבעיה הייתה בטעם של האוכל, ועשינו מהלך של גיוס הורים מתנדבים שיבואו לקבלן ויראו לו איך לתבל ואיך להגיש.

חיים הלפרין: עשינו שבוע ניסיון ובסוף השבוע הזה נראה איך מממשים את זה.

זבולון אורלב: בכמה ילדים מדובר?

חיים הלפרין: במאות תלמידים.

חיים הלפרין: שתיים או שלוש רשויות קטנות, בעיקר במגזר הערבי.

חיים הלפרין: הקבוצה הגדולה היא שהקבוצה הבעייתית היא קבוצה שדרך ההזנה גילינו מחדש את העובדה שהישוב לא מקיים יוח"א.

חיים הלפרין: יש כאלה שלפי הצו לא מקיימים יום לימודים ארוך והם אומרים שאם הילדים הולכים הביתה ב-2:30, אין שום סיבה לתת לו לאכול בשעה 1:00.

זבולון אורלב: הם מוסיפים חטא על פשע.

חיים הלפרין: נכון.

חיים הלפרין: אנחנו מטפלים בזה במישור של יוח"א.

חיים הלפרין: כלומר, חלקם קיבלו כל מיני היתרים לא חוקיים ואנחנו בדיוק עושים את המהלך של הארכת יוח"א לכל החיים בזה וממילא ההזנה תהיה תקפה לגביהם בשלב הבא, כאשר נוודא שיוח"א עובד.

חיים הלפרין: הדוגמה המובהקת היא עפולה.

זבולון אורלב: יוח"א, ברגע שהוא צו, הוא חובה?

חיים הלפרין: יוח"א הוא חובה.

רן מלמד: אמרת היתרים לא חוקיים.

רן מלמד: מה זה אומר?

חיים הלפרין: הם פנו למישהו והוא אמר להם שהם יכולים ללמוד עד 2:30 כי חם לכם, מישהו אמר שאמרו לו – וביררנו,ולא אמרו לו – שבגלל שההסעות מתפזרות ב-2:30, הלימודים מסתיימים בשעה הזאת.

חיים הלפרין: כל מיני וריאנטים של דברים שקרו ואנחנו בדיוק בתהליך של אכיפה של הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם גם לכבודו של דוקטור קדמן את הנתונים.

זבולון אורלב: הפוטנציאל הוא 146 וחצי אלף תלמידים.

חיים הלפרין: אני רוצה למסור עוד נתון אחד שהתברר לנו תוך כדי תנועה.

חיים הלפרין: יש עוד קבוצה שהיא בתוך ה-146 אלף, לא אמדנו את גודלה כי זה נודע לנו תוך כדי תנועה, וזאת הקבוצה של הרשתות כמו מעיין החינוך התורני והרשת של אגודת ישראל.

חיים הלפרין: הבנו, על פי חוות הדעת שאילת נתנה לנו, שמבחינת המקום שלהם בחוק, המדינה מחויבת להזין אותם בתנאי שהרשת רוצה.

חיים הלפרין: כלומר, אנחנו במהלך האכיפה לא הבדלנו בין סוגי בתי הספר, אבל חלק מהרשויות טענו, בצדק, שאם אצלם לומדים ילדים – כיוון שהרשות היא באופן על-אזורי – אם במועצה אזורית שפיר לומדים ילדים מקריית גת שהרשות הזאת לא רוצה והרשות הזאת לא רוצה, אבל הם לומדים ברשתות של החינוך החרדי, אומר לי ראש הרשות שהיא לא צריך לממן את הילדים שהם לא שלו, מה עוד שהוא גם לא רוצה שהם ילמדו אצלו.

חיים הלפרין: אז הבנו תוך כדי תנועה שמבחינת הרשות, היא לא מחויבת לממן את חלקם של הילדים האלה וממילא זה סוג של הליך וולונטרי.

חיים הלפרין: כלומר, אם אותו בית ספק שנמצא ביוח"א רוצה הזנה, זה אומר שהרשת צריכה לומר רוצה אני וממילא היא הופכת להיות הרשות המקומית והיא זו שצריכה לממן את חלקה של הרשת בהזנה.

חיים הלפרין: ממילא הקבוצה מצטמצמת מבחינת הפוטנציאל שלה ואנחנו מתקרבים מאוד למה שהיה במכתב בין שר האוצר לשרת החינוך שעמד על 109 אלף בפועל.

רן מלמד: מ-190 אלף המספר ירד ל-109 אלף?

חיים הלפרין: 190 אלף הוא מלוא פוטנציאל יוח"א אבל אנחנו לא מדברים על מלוא הפוטנציאל כי גם המכתב של שר האוצר לשרת החינוך מגדיר את האוכלוסייה והאוכלוסייה שהוגדרה הייתה בעצם אשכול אחד פלוס אוכלי תשס"ו.

חיים הלפרין: זה ה-109 אלף בפועל.

חיים הלפרין: אנחנו רצינו להרחיב את המהלך הזה לאור הדיון שהתקיים כאן.

זבולון אורלב: למה אמרו שהפוטנציאל המחויב על פי החוק הוא 140 ומשהו אלף?

אילת כהן-מלקמן: לא, על פי החוק.

חיים הלפרין: זה פוטנציאל יוח"א אבל התקצוב לא הגיע לשם בשום שלב.

רן מלמד: מה זאת אומרת התקצוב?

רן מלמד: יש חוק.

רן מלמד: החוק קובע שצריכים לתת הזנה.

אילת כהן-מלקמן: לא.

אילת כהן-מלקמן: החוק קובע כי פוטנציאל של האוכלוסייה שיכולה להיות היא רק מי שביוח"א ויוח"א זה 192 אלף ילדים.

אילת כהן-מלקמן: סעיף 4 לחוק אומר שמתוך האוכלוסייה הזאת – הוא נקרא החלה בהדרגה, כי החוק לקח מתוך הנחה שאולי לא יהיה תקציב מלא להחיל את זה מהתחלה – שרת החינוך ושר האוצר מחליטים בהסכמה מי מתוך אוכלוסיית יוח"א יקבל הזנה.

אילת כהן-מלקמן: דהיינו, אתם לא יכולים להחליט על מישהו שלא ביוח"א שיקבל הזנה, אלא יצטרכו להחליט כל שנה מי מתוך אוכלוסיית יוח"א יקבל.

רן מלמד: בואו לא ניתמם.

רן מלמד: אנחנו מכירים את החוק ואנחנו יודעים איך עובד גם משרד החינוך וגם מרכז השלטון המקומי.

רן מלמד: כמעט עברה שנת לימודים ובחצי השנה הראשונה פחות מ-50 אחוזים מהילדים קיבלו הזנה.

רן מלמד: אנחנו מסיימים את השנה ועדיין לא כל הילדים שצריכים לקבל הזנה, מקבלים הזנה.

רן מלמד: זה ששרת החינוך עושה קומבינות כאלה ואחרות עם עדי אלדר, עם האשכולות שלו בכרמיאל, זה טוב ויפה, אבל השורה התחתונה היא שילדים שצריכים לקבל הזנה מוצאים ממנה.

רן מלמד: כרגע אני בכלל עוד לא מתייחס לנתונים שאתה הבאת שלפי בדיקות שאנחנו ערכנו – אני סמנכ"ל עמותת ידיד שיזמה את החוק, גם המקורי וגם את התיקונים האחרונים – זה לא כך.

זבולון אורלב: יזמה את החוק המקורי של חברת הכנסת יולי תמיר.

ישראל נדיבי: הוא יזם אתה ועכשיו הוא אומר שהיא עושה עם זה קומבינות?

רן מלמד: כן, בהחלט.

ישראל נדיבי: איך זה יכול להיות?

רן מלמד: תתפלא.

רן מלמד: הסיבה היחידה שהורידו את הפוטנציאל, זה בגלל משחקים.

רן מלמד: עושים את זה גם עם המורים, עם אשכול 7 ואשכול 6 ואחרים.

רן מלמד: אנחנו מכירים את הנושא.

זבולון אורלב: ראית את החוק שאישרו?

זבולון אורלב: לפעמים אני המום כי מילא ועדת שרים, אבל שרת החינוך לא מערערת בממשלה והיום זה עולה להצבעה.

זבולון אורלב: הציעו הצעת חוק שתבטל את הצורך של השרה לקבל אישור מוועדת החינוך לגבי תשלומים הורים.

זבולון אורלב: עכשיו הכול יהיה פתוח.

זבולון אורלב: לפעמים יש רוב מקרי בוועדת השרים, אבל יש שסתום ביטחון לפיו שר יכול לערער לממשלה תוך שבועיים על החלטת ועדת שרים ואז החלטת ועדת שרים נעצרת.

זבולון אורלב: החוק הזה לא ערערו עליו והיום עומדים להצביע עליו.

זבולון אורלב: סיעתי תצביע כמובן נגד, ואני כנראה אנמק את ההתנגדות כי נרשמתי לכך.

יצחק קדמן: יש לי הבטחה של יושב-ראש ועדת החינוך שהוא לא יעביר את זה.

יצחק קדמן: אני מקווה שלא יעקפו את ועדת החינוך בדיון על החוק הזה ויעבירו אותו לוועדה אחרת.

זבולון אורלב: קואליציה יכולה להחליט שזה יידון בוועדה אחרת.

רן מלמד: אם יורשה לי לשאול שאלה.

רן מלמד: בדיון שהיה בחודש נובמבר בכנסת, שרת החינוך הודיעה שמהכספים של החירום שהתקבלו לטובת הביטחון ייקחו כסף לנושא ההזנה וכל ילדי הצפון יקבלו הזנה.

רן מלמד: אני רוצה לדעת האם זה נכון או לא נכון.

חיים הלפרין: אני יכול לענות לך לפחות לגבי מועצות אזוריות.

רן מלמד: יהדות ארצות-הברית נתנה כספים וזה היה אמור להיות להזנה.

חיים הלפרין: יש מועצות שלא רוצות.

חיים הלפרין: מועצה אזורית מעלה יוסף לא מקיימת – למרות שהיא צריכה – יום חינוך ארוך ומסיימים שם את הלימודים בשעה 2:00.

רן מלמד: אם הם מסיימים את הלימודים בשעה 2:00, הם לא זכאים להזנה אבל זה לא אומר שהם לא רוצים.

חיים הלפרין: מועצה אזורית גליל עליון, שזו מועצה אזורית רק של קיבוצים, חלק מהילדים שהם לא מהקיבוצים אוכלים אבל הקיבוץ אומר שהוא לא רוצה כי הילדים אוכלים בבית לאחר הלימודים.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין שוב את הנתונים ולכן נמקד אותם.

זבולון אורלב: על פי החוק, על פי סעיף 4, על פי הבנתך את החוק, מה מספר התלמידים שהיו צריכים להיות מוזנים בשנת תשס"ז.

אילת כהן-מלקמן: לפי החוק אנחנו צריכים את הסכמת שר האוצר לאוכלוסייה.

אילת כהן-מלקמן: הסכמת שר האוצר ושרת החינוך שקיבלה ביטוי בכתב מונה 109 אלף ילדים.

אילת כהן-מלקמן: אנחנו רצינו להגיע ליותר.

זבולון אורלב: את חורגת מהשאלה שלי.

זבולון אורלב: אני שואל את עצמי – זו ישיבה נדמה לי רביעית שאני משתתף בסוגיה הזאת – למה כל פעם אני שומע מספרים אחרים.

זבולון אורלב: גם בתחילת הישיבה הזאת נמסרו מספרים אחרים.

אילת כהן-מלקמן: אפשר למסור לכם את המכתב.

זבולון אורלב: בתחילת הישיבה הזאת, בדיווח של מר הלפרין, הוא אמר שאוכלוסייה פוטנציאלית היא 146 אלף ילדים.

אילת כהן-מלקמן: אנחנו רצינו את זה.

אילת כהן-מלקמן: אנחנו רוצים לנסות להגיע ל-140 אלף ילדים.

זבולון אורלב: אם יש לכם תקציב ל-109 אלף ילדים, איך רציתם להגיע ל-146 אלף?

אילת כהן-מלקמן: צריך לקבל את הסכמת שר האוצר כדי להרחיב את האוכלוסייה.

אילת כהן-מלקמן: פנתה שרת החינוך לשר האוצר – פנינו בכתב, בצורה מסודרת – כדי לקבל את ההסכמה על ההרחבה, אבל את ההסכמה שלו בכתב, כמו את ההסכמה הראשונה, לא קיבלנו.

זבולון אורלב: את מבינה לבד ש-112 אלף תלמידים זה פחות ממספר המוזנים בשנת תשס"ו.

אילת כהן-מלקמן: לא.

שולה מור: נכון ל-26 אפריל 2007 – יש לי פה רשימות מדויקות – 111,864 מוזנים.

שולה מור: אני מדברת על תשס"ז.

זבולון אורלב: אני מדבר על תשס"ו.

רן מלמד: בשנת תשס"ו אכלו 94 אלף.

אילת כהן-מלקמן: מכיוון שחלק מאוכלי תשס"ו היו באשכול אחד מלכתחילה.

זבולון אורלב: את אומרת שכל מה ששר האוצר הסכים, זה ל-109 אלף ילדים.

חיים הלפרין: כל מה ששר האוצר הסכים זה בעצם להעלות מ-50 מיליון ל-80 מיליון את בסיס התקנות.

זבולון אורלב: זה מה שאני לא מבין, איך ב-50 מיליון אוכלים 94 אלף וב-80 מיליון זה תקציב ל-109 אלף.

חיים הלפרין: יש רכיבי השתתפות.

אילת כהן-מלקמן: רכיבי ההשתתפות השתנו.

אילת כהן-מלקמן: מה שקרה הוא שאם מלכתחילה אחוזי ההשתתפות היו פחות או יותר 50 אחוזים מדינה ו-50 אחוזים מדינה וקרן רש"י, הוועדה במשרד ראש-הממשלה, שממונה לפי חוק ארוחה יומית לתלמיד, מכיוון שרשויות באו וטענו שמאוד מאוד קשה להן לעמוד בחלקן, עשו חלוקה דיפרנציאלית של האחוזים.

חיים הלפרין: לפי אשכולות.

אילת כהן-מלקמן: לפי אשכולות.

אילת כהן-מלקמן: אז השתתפות המדינה באשכולות הנמוכים יותר גדלה.

אילת כהן-מלקמן: השתתפות המדינה גדלה ולכן מה שקורה הוא שהפוטנציאל שלך הוא לא גדל בהתאמה.

רן מלמד: ניקח ישובים פרטניים.

רן מלמד: ניקח למשל את קריית גת.

רן מלמד: אני לא יודע מה אתם יודעים על קריית גת, אבל בקריית גת, בין השאר, יש 600 מנות שמחולקות כל יום, מעבר לתקציבים של המדינה, יש עוד מימון מתורם חיצוני, והמנות האלה עולות חצי מהעלות שאתם קבעתם ומצליחים להביא את כל הישוב.

רן מלמד: איך זה בא לידי ביטוי בנתונים שלכם, הנתונים הכספיים של קריית גת למשל?

אילת כהן-מלקמן: מי תורם?

אילת כהן-מלקמן: תורמים לרשות המקומית?

אילת כהן-מלקמן: כי לרשות מותר לקבל תרומות.

אילת כהן-מלקמן: לפי החוק לרשות ולמדינה מותר לקבל תרומות.

רן מלמד: לכן מה שאני מנסה לומר לכם לגבי הנתונים הגלובאליים שלכם, מעבר לעובדה שלטעמי יש חוק והחוק לא מקוים כמו שצריך.

אילת כהן-מלקמן: לא הבנתי מה לא מקוים.

אילת כהן-מלקמן: אם כתוב שמותר לקבוע את האוכלוסייה, אם אין לנו את הסכמת שר האוצר להרחיב אוכלוסייה ואין תקציב, אתה עושה מה שאתה יכול ולכן כתוב החלה בהדרגה.

רן מלמד: הורדנו את פוטנציאל האוכלוסייה מ-190 ל-146 אלף.

אילת כהן-מלקמן: אם היה לנו את התקציב לכך, היינו שמחים.

אילת כהן-מלקמן: אם יוגדל התקציב, אנחנו רק נשמח לכך ואני בטוחה שזה יסב עונג לחיים ובוודאי לנו.

זבולון אורלב: אני מבקש שכולם יחזיקו את המצגת שנתת עם תמונת הנתונים.

זבולון אורלב: תסביר לי מה ההבדל בין סך כל אוכלים מתוקצבים לבין סך כל פוטנציאל התלמידים במוסדות וישובים שהיוו יעד לתשס"ז.

חיים הלפרין: המעבר מתשס"ו לתשס"ז, כאשר הוולונטריות הפכה לחוק, בעצם הגדיל מחדש את האוכלוסייה גם במקומות שכבר אכלו.

חיים הלפרין: למשל, אם בישוב מסוים בית ספר מסוים, במסגרת ההליך הוולונטרי שהיה בתשס"ו, פעלו ארבע כיתות מתוך שמונה כיתות.

חיים הלפרין: כאשר אתה מגיע לאותו בית ספר באמצעות החוק, אתה אומר לו שעכשיו כולם אוכלים וזה בעצם הגדיל את הפוטנציאל באותו בית ספר, למרות שאתה יכול לומר תיאורטית שבשנת תשס"ו הילדים בקריית גת אכלו, אבל כאשר אתה מגיע לתשס"ז, פוטנציאל קריית גת גדל.

חיים הלפרין: כנ"ל לגבי כל ישוב וישוב, מרגע שאתה עובד על פי חוק.

זבולון אורלב: מה זה "שהיוו יעד לתשס"ז"?

חיים הלפרין: פירושו כל אוכלי תשס"ו וכל אשכול אחד.

זבולון אורלב: כלומר, היעד שלכם היה כל אוכלי תשס"ו ועוד אשכול מספר אחד, שהם 146 אלף ילדים.

אילת כהן-מלקמן: לא, זה 109.

חיים הלפרין: לא, זה היעד הפוטנציאלי.

זבולון אורלב: אני שואל מתמטיקה.

זבולון אורלב: כמה תלמידים יש בכל אוכלי תשס"ו פלוס כל התלמידים באשכול אחד?

זבולון אורלב: זה 109 או 146 אלף?

שולה מור: 94 אלף תלמידים אוכלי תשס"ו ועוד 15 אלף תלמידים של אשכול אחד.

שולה מור: על זה הוסיף משרד האוצר עוד 30 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: לפי מה שאת אומרת, אם אני אספור את התלמידים שאכלו בתשס"ו ואספור את התלמידים של אשכול אחד, אני אגיע ל-109 אלף תלמידים.

שולה מור: נכון.

זבולון אורלב: אם כן, מה זה המספר הזה 146 אלף תלמידים?

זבולון אורלב: כלומר, מ-109 עד 146 אלף, זה בסביבות 37 אלף תלמידים, הם לא אוכלים בתשס"ו והם לא באשכול אחד.

זבולון אורלב: אם זה כך, מי אלה התלמידים האלה?

חיים הלפרין: אלה ילדי כיתות ה'-ו' שלא אכלו בשנת תשס"ו.

חיים הלפרין: כיתות ג'-ד' אכלו בתשס"ו באותו בית ספר מסוים שהתנגד להאכלה, וכאשר באנו אליהם שנה אחר כך ואמרנו שזה יישום החוק, כל בית הספר כולו הפך להיות פוטנציאל לאוכלים.

חיים הלפרין: לכן זה בעצם הגדיל את הפוטנציאל.

חיים הלפרין: לא בדקו מי אכל בפועל בתשס"ו כי יכול להיות למשל שרק חצי כיתה ג' אכלה.

אילת כהן-מלקמן: אני אבהיר את זה בצורה אחרת.

אילת כהן-מלקמן: מה שקרה הוא שכאשר ספרנו ראשים בתשס"ו לפי מנות פלוס אשכול אחד, היה 109 אלף, ואז באים ליישם את תשס"ז ואמרנו שעכשיו זה חוק ולא רק כיתה א', ב', ג', ד' תאכל במוסד אלא כל המוסד, כל בית הספר היסודי שמקיים את יוח"א יאכל.

אילת כהן-מלקמן: אז הסתבר שזה הפער בין ה-140.

אילת כהן-מלקמן: כאשר אתה בא ורואה את הישוב כולו, יש פער בין מי שאכל בתשס"ו, אבל אתה תיתן לילד בכיתה אחת ולא תיתן לילד אחר כאשר החוק חל?

זבולון אורלב: האישור של משרד האוצר הוא על המספר או על קריטריון?

חיים הלפרין: על המספר.

זבולון אורלב: איך הוא יכול לתת על מספר של 109 אלף אם יש ילדים בכיתות ג'-ד' באותו בית ספר שלא אכלו וצריכים לאכול?

אילת כהן-מלקמן: כשאנחנו אמרנו תשס"ו, לא תמיד ידענו אז שלא כל בית הספר אוכל, ואז עשו סימולציות לפי מספר הילדים שאכלו.

זבולון אורלב: למה לא תוקן המכתב של שר האוצר?

אילת כהן-מלקמן: זה בדיוק מה שאמרנו.

אילת כהן-מלקמן: פנינו אבל עדיין לא קיבלנו את ההסכמה בכתב.

יונתן רגב: נושא הכיתות שחלק הוזנו וחלק לא הוזנו לא הובא לידיעת האוצר, מעולם ועד עכשיו.

יונתן רגב: מה שכן, במכתב שרת החינוך נאמר שישנם עודפי תקציב כי יש אנשים שלא מוזנים ורוצים להרחיב את האוכלוסייה בגלל עודפי התקציב.

יונתן רגב: מה ששר האוצר ענה – ככל הידוע לי, למרות אילת אומרת שזה לא הגיע אליהם – שבעודפי תקציב חד-פעמיים אי אפשר להזין אנשים חדשים כי הזכות של אותו אדם שלא אוכל עדיין קיימת, ואם משרד החינוך יראה איך הוא יכול לשלול את הזכות כי ההורה אמר שהוא לא רוצה, אז לומר שגם בשנה הבאה הוא לא יכול לומר שהוא כן רוצה, כי אז זה הופך להיות הרחבה תקציבית, כי אני לא אשלול מהחדש, אז אנחנו נסכים.

יונתן רגב: זה היה המצב.

יונתן רגב: לא נאמר לנו, וזה גם לא הופיע במכתב של שרת החינוך.

יונתן רגב: במכתב שר האוצר ושרת החינוך על ההסכמה – שתואמה עם שולה והנתונים שלה – דובר על ישובים ולא דובר על פרטים.

שולה מור: יש פרטים.

יונתן רגב: לפי ישובים והפרטים שבישובים.

יונתן רגב: לא סביר לומר שירושלים תקבל אבל התלמידים באותו בית ספר לא יקבלו.

יונתן רגב: זה לא היה מתקבל אצלנו וזה דבר שלא עלה מבחינתנו עד עכשיו.

יונתן רגב: תקראו את המכתב של שרת החינוך ותראו שזה לא עלה.

פזית קלומר: השלטון המקומי מברך על מפעל ההזנה, הוא תמיד בירך והוא נרתם לכך למרות הגירעונות הגדולים בהם הוא מצוי.

פזית קלומר: המפעל הושת עלינו מבלי להציע מקורות תקציביים ואכן יש פה קושי במימון.

פזית קלומר: יש לי פה טבלא ואני יכולה לומר לכם שבשנת תשס"ז מוזנים 111,864 תלמידים ב-338 מוסדות ועוד 33,784 היו צריכים להיות מוזנים אבל הם אינם מוזנים.

פזית קלומר: אנחנו מבקשים להתריע כאן על תופעה שהולכת ומתרחבת של סרבני תשלום, גם כאשר ידם משגת.

זבולון אורלב: לפני מי את רוצה להתריע?

פזית קלומר: בפני הוועדה ובפני כולם.

זבולון אורלב: את צריכה להתריע בפני רשויות הביצוע.

פזית קלומר: יש לנו סיכום עם חשב משרד החינוך שהשלטון המקומי לא יסבסד את אלה שידם משגת.

פזית קלומר: אנחנו מוכנים להירתם לטובת נזקקי הסעד, אבל לא לטובת כאלה שידם משגת.

פזית קלומר: יש פה בעיה שצריך לטפל בה.

זבולון אורלב: לפי שיטת הממשל הישראלית, הטענות שלי הן תמיד לשר המופקד על ביצוע החוק והשר המופקד על ביצוע החוק הוא לא עדי אלדר אלא שרת החינוך שהיא צריכה להסדיר את העניין הזה.

זבולון אורלב: לכן קובעים בכל חוק מי השר הממונה על ביצוע החוק.

פזית קלומר: אולי נזמן אותה לישיבה הבאה.

פזית קלומר: אתה לא יכול ליצור מצב שכאלה שידם משגת לא משלמים כי כולם רואים את זה וכולם יאמרו שגם הם לא רוצים לשלם.

יצחק קדמן: הבעיה שדורשים מההורים לשלם את חלקה של הרשות המקומית בחלק מהמקומית ואומרים שהרשות המקומית לא רוצה לשלם

ישראל נדיבי: לא מדובר על זה.

ישראל נדיבי: היא לא מדברת על זה.

ישראל נדיבי: אל תדבר בשם אחרים.

יצחק קדמן: למה אתה מתערב?

יצחק קדמן: אני מדבר אתה ולא אתך.

יצחק קדמן: כל פעם אתה קופץ.

יצחק קדמן: מה קרה?

יצחק קדמן: אתה רוצה לסתום לי את הפה?

יצחק קדמן: לא תסתום לי את הפה.

יצחק קדמן: חלק מהבעיות הכי גדולות נובע מהמועצות האזוריות.

יצחק קדמן: תגיד לי למה במטה יהודה לא אוכלים.

ישראל נדיבי: מטה יהודה לא ברשימה.

ישראל נדיבי: תבדוק.

ישראל נדיבי: אני מבקש ממי שמדבר שיקרא את הנתונים לפני שהוא קופץ.

זבולון אורלב: אל תאלצו אותי לעשות הפסקה בישיבה.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שאני עדיין לא מבין את הנתונים.

זבולון אורלב: על פי מה שאומרת אילת, החוק אומר שהואיל וזה יוחל בהדרגה, שר האוצר ושר החינוך יקבעו את מסגרת התקציב.

זבולון אורלב: לפי דבריה, אין לי כאן את המסמכים, מכתבו של שר האוצר מדבר על תקציב ל-109 אלף מוזנים, למרות שאין כזה קריטריון של 109 אלף.

זבולון אורלב: כלומר, אין קריטריונים שמחלקים את אוכלוסיית התלמידים ל-109 אלף, כי אם ניקח רק את יוח"א, זה לא 109, אם ניקח את מלוא הפוטנציאל של יוח"א עם אשכול מספר אחד – כי כתבתם את זה במצגת, ולכאורה זה קריטריון – זה גם לא 109.

זבולון אורלב: איך הגיעו ל-109 אלף, למה עוד 15 אלף, לא קיבלתי על זה הסבר.

אילת כהן-מלקמן: מי שאכל בתשס"ו, שחלקם זה גם אשכול אחד, פלוס כל מי שהיה באשכול אחד ועוד לא אכל.

חיים הלפרין: כלומר, לצורך העניין, גם מי שהוא באשכול 8.

זבולון אורלב: כל התוספת של אשכול מספר אחד היה 15 אלף תלמידים?

אילת כהן-מלקמן: מי שנשאר ולא אכל.

אילת כהן-מלקמן: יש כאלה משנת תשס"ו מאשכול אחד שאכלו כבר.

זבולון אורלב: אשכול אחד הוא יותר מ-30 אלף תלמידים.

אילת כהן-מלקמן: נכון, וחלקם כבר אכל.

זבולון אורלב: משרד החינוך לא ידע שביוח"א לא כולם אכלו כשהוא הסכים ל-109?

אילת כהן-מלקמן: לא הבנתי את השאלה.

אילת כהן-מלקמן: יוח"א זה 192 וידענו שאין לנו תקציב ל-192 אלף.

אילת כהן-מלקמן: מראש היה ידוע שאנחנו חיים במסגרת תקציבית נתונה.

זבולון אורלב: כלומר, 146 אלף זה מלוא הפוטנציאל של בתי הספר שיש בהם יוח"א.

אילת כהן-מלקמן: לא.

זבולון אורלב: זה מלוא התלמידים של בתי הספר של יוח"א שאכלו בתשס"ו פלוס התוספת של אשכול אחד.

אילת כהן-מלקמן: כן.

זבולון אורלב: זה ה-146 אלף.

יצחק קדמן: יש מספר ישובים בהם החלו לעשות פרויקט של יישום דוח דברת.

זבולון אורלב: 34 ישובים?

יצחק קדמן: כן.

יצחק קדמן: בישובים האלה מתקיים יום לימודים ארוך, כן יוח"א או לא יוח"א, יום לימודים ארוך.

יצחק קדמן: התלמידים נמצאים שם עד שעה 4:00 לא מיזמתו הפרטית של ההור5ה אלא זה מוסדר על ידי המערכת.

יצחק קדמן: אני לפחות יודע על חלק מהישובים האלה שבשנת הלימודים הקודמת הם נכללו בהזנה והם קיבלו הזנה.

יצחק קדמן: פה אומרים לי שזה לא נכון.

זבולון אורלב: יש לך בית ספר אחד שאתה יכול לומר שהילדים אכלו בתשס"ו?

יצחק קדמן: כן, ולא אוכלים השנה.

יצחק קדמן: בית ספר השחר במטה יהודה.

יצחק קדמן: תבדקו את זה.

אילת כהן-מלקמן: אכן ברפורמה מקבלים הזנה, אבל אנחנו לא כוללים אותם במספרים לפי חוק ארוחה יומית כי הם מקבלים דרך הרפורמה.

יצחק קדמן: אני אומר לך שהם לא מקבלים.

אילת כהן-מלקמן: אם יש מקום נקודתי שבאמת אדוני אומר שאין, אנחנו נשמח לקבל את הנתונים ואנחנו נבדוק את זה, כי לכאורה שם זה מובנה בתוך התוכנית.

אילת כהן-מלקמן: יש תוכניות אחרות שגם נותנות הזנה למרות שהן לא במפעל ההזנה.

רן מלמד: בישובים שאין הזנה, אפשר לקבל דיווח מה קורה עם הישובים האלה?

חיים הלפרין: מי שנמצא במסגרת דברת, ההזנה אצלו היא וולונטרית.

חיים הלפרין: כלומר, יכולים ההורים בבית הספר להחליט שהם משקיעים בהזנה ויכולים להחליט שבמקום זה הם רוצים לעשות דברים אחרים.

חיים הלפרין: לכן תחולת החוק לא חלה עליהם.

יצחק קדמן: אומרים להורים שהם ישלמו גם את חלק הרשות המקומית, יכול להיות שבאמת הורים אומרים שהם לא רוצים.

ישראל נדיבי: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים לגבי המועצות האזוריות שמאוד אוהבים לבוא אלינו בטענות.

ישראל נדיבי: כבר דיברנו על הקיבוצים ואני לא רוצה להאריך אלא לבקש גם ממך וגם מאנשי משרד החינוך שימצאו את הפתרון בקיבוצים שרוצים לאכול בקיבוץ, שיאכלו בקיבוץ.

ישראל נדיבי: זאת בעיה טכנית שאפשר לסבך אותה אבל אפשר גם לא לסבך אותה.

זבולון אורלב: מה אומרים לך במשרד החינוך?

זבולון אורלב: יש לך קשרים טובים שם.

ישראל נדיבי: לא קיבלתי תשובה שזה בסדר.

ישראל נדיבי: הדבר השני הוא בנושא ישובים ששייכים למסגרת של החרדים, גם שם לא אוכלים.

ישראל נדיבי: הנושא השלישי – וכאן אני מבקש ממך ומכל אלה שדואגים, וכולנו כאן דואגים – עלה בפעם שעברה הסיפור של החברים מגוש קטיף שנמצאים בגוש אשקלון.

ישראל נדיבי: אני לא רוצה להעלות שוב את הפרטים כי אני גם לא מצוי בהם עד הסוף, אבל בחוף אשקלון, במועצה האזורית – ואין לי כאן את הנתונים – יש מספר לא קטן של ילדים שהיו באחד הישובים בגוש קטיף והם נמצאים במועצה האזורית בגלל ויכוחים לאיזה אשכול הם שייכים.

ישראל נדיבי: הם במועצה שלדעתי ולמיטב ידיעתי היא לא קיימת, כך שאין להם אשכול.

זבולון אורלב: מה זאת אומרת אין להם אשכול?

זבולון אורלב: הם גרים בניצן?

ישראל נדיבי: כן.

ישראל נדיבי: מזכירתך התקשרה אלי אחרי הישיבה וחיברתי אותה עם מנהל מחלקת החינוך.

ישראל נדיבי: בנתונים שיש לכם, זה עדיין לא נפתר.

זבולון אורלב: כלומר, כל בתי הספר בחוף אשקלון אוכלים ובית הספר הזה לא אוכל?

ישראל נדיבי: מועצה אזורית אשקלון, 878 תלמידים אוכלים ו-687 תלמידים לא אוכלים.

זבולון אורלב: אומרים שהילדים האלה שייכים עדיין לגוש קטיף ולכן לא מגיע להם?

ישראל נדיבי: לא.

ישראל נדיבי: יש ויכוח על האשכול לפי מה המועצה האזורית צריכה להשתתף.

ישראל נדיבי: הרי המועצה האזורית משתתפת לפי האשכול וההורים משלמים לפי גובה האשכול.

ישראל נדיבי: יש ויכוח שהוא לא נגמר.

ישראל נדיבי: אני לא מצוי בדברים הטכניים אבל אני אומר שמאוד חשוב לגמור את זה לא רק בגלל שזה יעלה את רמת האחוזים.

זבולון אורלב: מי יכול לתת את התשובה?

זבולון אורלב: חיים, אתה זה שצריך לתת את התשובה.

חיים הלפרין: התשובה היא שלא נמצא לזה פתרון משפטי.

זבולון אורלב: לא הבנתי מה הבעיה.

זבולון אורלב: מישהו יכול להסביר לי מה הבעיה?

חיים הלפרין: הקבוצה שנמצאת במועצה אזורית נחל סורק, שם לא הייתה בעיה משום שהילדים רשומים בנחל סורק, ואז ממילא, גם אם הם לא זכאים, יש השתתפות של המשרד בתקציב ייעודי של המינהלת.

רן מלמד: נחל סורק היא בסוציו-אקונומי נמוך מאוד.

רן מלמד: לכן שם אין את הבעיה שיש בחוף אשקלון.

זבולון אורלב: לא הבנתי מה זה הילדים שלא זכאים.

שולה מור: חוף אשקלון נמצאת בסוציו-אקונומי, אני לא זוכרת כרגע מה מספרו.

קריאה: ארבע.

שולה מור: זה אומר 35 אחוזים.

קריאה: שש.

שולה מור: אם זה שש, זה 50 אחוזים.

שולה מור: התלמידים שנמצאים שם, הרשות המקומית וההורים צריכים להשתתף ב-50 אחוזים.

שולה מור: אין לנו אפשרות לנטרל את התלמידים של חוף עזה בנפרד וזאת מכיוון שכאשר אנחנו פונים למשרד ראש-הממשלה בתביעה לתוספת תקציבית בנושא הזה, אומרים לנו שהם קיבלו ממשרד הפנים, המועצה האזורית, המון כספים כתוצאה מההתנתקות.

שולה מור: בקטע הזה אנחנו מנועים מלתת אחוז יותר גבוה.

שולה מור: לעומת זאת, נחל סורק שגם היא קלטה תלמידים בגין ההתנתקות, הייתה החלטת ממשלה בימים אלה והאגף התקציבי מוסיף עוד 250 אלף שקלים כדי לממן את הכספים עבור תלמידים שיהיו בפנימיות יום.

שולה מור: לכן אין לנו אפשרות להכניס את חוף אשקלון.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך שעדיין לא הבנתי מה ההבדל בין הילדים.

שולה מור: המועצה האזורית לא רוצה לממן את התלמידים של ההתנתקות.

זבולון אורלב: אני לא מאמין.

שולה מור: למרות שהם קיבלו כספים.

זבולון אורלב: הם לא קיבלו כספים מהמינהלת עבור סוגיית ההזנה.

שולה מור: הם קיבלו בכללית.

זבולון אורלב: נכון, הם קיבלו כללית אבל הם לא קיבלו עבור הדבר הזה.

זבולון אורלב: זה לא יאומן.

זבולון אורלב: זאת פשוט אכזריות וחוסר אנושיות.

זבולון אורלב: אין לי ביטויים יותר חריפים.

זבולון אורלב: זאת אטימות מדהימה, אגב, גם של משרד החינוך.

זבולון אורלב: מדובר פה ב-100 אלף, ב-200 אלף והרי הכספים של ה-80 אלף אני לא יודע אם הם ינוצלו ב-60 אחוזים.

זבולון אורלב: אם עמדתם בינואר עם 70 אלף תלמידים מתוך 109, מה קרה עם כל הכסף?

זבולון אורלב: מה קורה פה?

זבולון אורלב: אני באמת שואל מה קורה כאן.

זבולון אורלב: הפכנו לסדום ועמורה?

זבולון אורלב: מה קרה לנו?

זבולון אורלב: ועוד ילדי גוש קטיף, עם כל הרגישויות, עם כל המשברים, והוועדה הזאת עוסקת בסוגיה שלהם.

זבולון אורלב: זה לא יאומן.

זבולון אורלב: זה פשוט לא יאומן.

זבולון אורלב: חיים, אני אומר לך שאתם צריכים להיכנס לעובי הקורה.

זבולון אורלב: ראש המועצה נלחם עם משרד החינוך והאוצר והילדים לא אוכלים.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין.

זבולון אורלב: בית הספר הממלכתי דתי בברכיה, בית ספר מורשה, ילדי הישובים אוכלים וילדי גוש קטיף לא אוכלים?

זבולון אורלב: אני לא מבין מה הולך שם.

חיים הלפרין: אני אבדוק את זה.

חיים הלפרין: אני אתן לך תשובה.

רן מלמד: גם בדברים אחרים נוהגים בהם כך.

רן מלמד: אדוני היושב-ראש, צריך גם לבדוק את נושא ההנחות כי יש המון מקרים שאנחנו יודעים שההורים לא מקבלים את ההנחות שהם זכאים להן.

רן מלמד: לדעתי זה חלם ועמורה ולא סדום ועמורה.

רן מלמד: זה שילוב של שניהם.

זבולון אורלב: אני חולק עליך, זה לא חלם ועמורה אלא סדום ועמורה.

רן מלמד: אני כמעט בטוח – ואם יש נתונים אחרים, תפנו אותם אלי – שבמועצות האזוריות אין תלמידים שלא אוכלים כי הרשות לא רוצה לממן.

רן מלמד: אני כמעט בטוח ויכול להיות שיש איזשהו מקרה חריג.

רן מלמד: אני רוצה להתייחס לנושא עקרוני שקשור לסולם הסוציו-אקונומי.

רן מלמד: זה לא להיום אבל צריך לחשוב על זה.

רן מלמד: כאשר הולכים לפי סולם סוציו-אקונומי, זה לא צודק וזה לא מוסרי.

רן מלמד: הורה שיש לו, משלם פחות, והורה שאין לו, משלם יותר, ואני אתן דוגמה - שהיא נכונה גם לעיר - מהמועצה.

רן מלמד: אם יש קיבוץ במצב סוציו-אקונומי 9 או 10 ולידו יש כפר ערבי – ואני לא אומר מי המועצה, אבל אני יודע מי זאת – שמצבו הסוציו-אקונומי התיאורטי הוא 1 או 2, המצב הסוציו-אקונומי של המועצה הוא 5.

רן מלמד: הילד הערבי משלם כמו 5, למרות שהוא צריך לשלם כמו 2, והילד העשיר משלם 5 למרות שהוא צריך לשלם הרבה יותר.

רן מלמד: אני חושב שפזית התכוונה לזה באופן עקרוני.

רן מלמד: אני באמת לא רואה ששנינו מאותו צד של המתרס.

רן מלמד: גם אנחנו דואגים.

רן מלמד: אני אומר לכם שהסיפור הזה שיש אנשים שהם יכולים לשלם והם לא משלמים את מה שהם יכולים, פוגע בסופו של דבר – ונתתי לכם את הדוגמה – באלה שלא יכולים ומשלמים יותר.

רן מלמד: הדוגמה של המצב הסוציו-אקונומי היא נכונה בישוב בעיר, כאשר המצב הסוציו-אקונומי הוא 5.

זבולון אורלב: ביקשתי את המצגת של ינואר.

זבולון אורלב: אני מחפש את ה-109 אלף ומשום מה נדמה לי שפעם ראשונה אני שומע את המספר הזה.

זבולון אורלב: יכול להיות שאני לא זוכר טוב, אבל אני לא זוכר את המספר 109 אלף וביקשתי להביא לי את המצגת שהמנכ"ל אישית היה פה והציג אותה.

זבולון אורלב: בעמוד הראשון מדובר על "המטרה לקיים מפעל הזנה שבו חל יום חינוך ארוך על 192 אלף תלמידים".

זבולון אורלב: "הגידול בהשקעה בהזנה, הפרמטר – מספר האוכלים הפוטנציאלי בשנת תשס"ו היה 94 אלף – פה כתוב הפוטנציאלי – מול ה-94 אלף יש 141 אלף.

זבולון אורלב: התקציב בבסיס 50 מיליון, 80 מיליון.

זבולון אורלב: מספר רשויות 63, 70.

זבולון אורלב: תמונת הפעלה בשנת תשס"ז ליום 24.

זבולון אורלב: הפוטנציאל 431 בתי ספר, 141 אלף תלמידים.

זבולון אורלב: ביצוע בפועל, 274 בתי ספר, אוכלים – 83 אלף".

זבולון אורלב: אין כאן 109 אלף.

זבולון אורלב: מדובר על גובה השתתפות ההורים כפי שאושר בוועדת החינוך ונאמר שהמצגת הוכנה על ידי הצוות המקצועי במינהל הפדגוגי ובהנהלת משרד החינוך.

זבולון אורלב: תסבירו לי איך אפשר לבוא ב-6 ביוני, היום השני למלחמת ששת הימים לפני 40 שנה, ולומר 109 אלף.

אילת כהן-מלקמן: זה במכתב של שרת החינוך ושר האוצר.

אילת כהן-מלקמן: הם הכניסו את הכול.

אילת כהן-מלקמן: ב-141 אלף הם כללו אז גם את כל בתי הספר.

אילת כהן-מלקמן: כאשר הכינו את המצגת לא שמו לב שכאשר סופרים את הילדים, את תשס"ו.

זבולון אורלב: בינואר לא שמו לב לעניין?

אילת כהן-מלקמן: נכון.

זבולון אורלב: אבל בינואר אומר משרד החינוך שהפוטנציאל הוא 141 אלף.

זבולון אורלב: בינואר מונח בפניכם המכתב של ה-109 אלף?

אילת כהן-מלקמן: בינואר יש את המכתב של 109 אלף.

זבולון אורלב: למה הכנסת לא יודעת על זה?

אילת כהן-מלקמן: כאשר ישבנו אז עם הקבלן שמבצע את זה, רצינו להיכנס לכל בתי הספר ולא שמנו לב שההסכמה שלנו היא על מה שאכלו בתשס"ו ולא אכלו כל בתי הספר.

זבולון אורלב: אבל אתם אומרים שזה 141 אלף.

אילת כהן-מלקמן: נכון, כי זה הפוטנציאל אם בתי הספר אוכלים במלואם.

זבולון אורלב: למה אתם לא אומרים שאתם לא סופרים את ה-83 אלף שאוכלים מול 141 אלף אלא אתם סופרים את ה-83 אלף מול 109 אלף?

זבולון אורלב: פה אתם אומרים לוועדת ביקורת המדינה שאתם צריכים להגיע ל-141 אלף אוכלים.

אילת כהן-מלקמן: נכון, זה המספר אליו אנחנו רוצים להגיע.

חיים הלפרין: ואנחנו פועלים להגיע למספר הזה.

זבולון אורלב: את אומרת היום שמילאתם אחר החוק כי החוק מחייב אתכם רק ל-109 אלף.

אילת כהן-מלקמן: לפי האוכלוסייה.

אילת כהן-מלקמן: אנחנו מבקשים משר האוצר כבר כמה חודשים להרחיב את זה.

זבולון אורלב: החוק מחייב אתכם ל-109 או ל-141?

חיים הלפרין: החוק מחייב אותנו ל-109.

אילת כהן-מלקמן: החוק מחייב אותנו ל-109.

זבולון אורלב: למיטב זיכרוני בוועדת החינוך לא הוזכר המספר 109 ואני מוכן לקחת משם את הניירות, אם כי למיטב זיכרוני שם לא הייתה מצגת אלא אם כן אני טועה.

זבולון אורלב: היה שם מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, כאשר כל המסמכים מוכנים בתיאום אתכם ובידיעת

זבולון אורלב: כם, ואני לא זוכר את המספר של 109 אלף.

רן מלמד: מוטי מרוז דיבר על 140 אלף בוועדת החינוך ואחרי כן הוא הביא את זה לוועדת הכספים ודיבר על 140 ומעולם לא על 109 אלף.

זבולון אורלב: אני חושב שאם הייתם מזכירים בראשית השנה שכל הבשורה הגדולה של הממשלה ומשרד החינוך היא עלייה מ-94 אלף אוכלים בפועל ללא חוק ל-109 אלף עם חוק, הייתם הופכים ללעג ולקלס.

זבולון אורלב: באמת הייתם הופכים ללעג ולקלס, מה עוד שהגידול בבסיס התקציב הוא מ-50 ל-80 אלף.

זבולון אורלב: עד היום אני זוכר את המתאם במשרד ראש-הממשלה שעסק בנושא, בחור מצוין, ראובן חביב, אדם באמת חביב, אדם מאוד רציני, ויש לי את התמונה שאנחנו יושבים בעולם ההרצאות בדיון ואני זוכר את הנאומים חוצבי הלהבות ואת הבשורה הגדולה.

זבולון אורלב: זו באמת בשורה מסוימת, לא גדולה, עולים מ-94 אלף ל-140 אלף ומשהו, זאת תוספת של 50 אחוזים, זה גידול, מעלים מ-50 מיליון ל-80 מיליון, עולים מ-94 אלף ל-141 אלף, יש בזה משהו.

זבולון אורלב: זה לא כמו החוק שיולי תמיר הגישה וביקרה בחריפות את החוק הזה שעבר, ועל זה גם היא ספגה ביקורת, אבל עדיין צריך לומר אובייקטיבית שזאת בכל זאת התקדמות.

זבולון אורלב: אבל רבותיי, זאת כל הבשורה הגדולה של החוק?

זבולון אורלב: שעלה מ-94 אלף ל-109 אלף?

זבולון אורלב: כל הבשורה הגדולה היא שהיטיבו עם הרשויות המקומיות, ואני בעד הדבר הזה?

זבולון אורלב: אני באמת לא חושב שהרשויות המקומיות צריכות לקחת את המשימה הזאת מכספן ולא נוספו להן מקורות הכנסה, מה עוד שמדובר יחסית ברשויות חלשות.

זבולון אורלב: אני חושב שמדובר פה בשערורייה.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שגם המשחקים במספרים והנתונים – יושבים לידי חבריי ממשרד מבקר המדינה ואנחנו מחליפים מלים בינינו לבין עצמנו – אנחנו לא מבינים אתכם.

שולה מור: כאשר הגדלנו את מספר התלמידים מ-94 אלף ל-109 אלף תלמידים והוסיפו לנו 30 מיליון שקלים לעניין הזה, זה לא רק בעניין של 15 אלף תלמידים אלא מדובר גם אחוזי ההשתתפות.

זבולון אורלב: אמרתי זאת.

שולה מור: זה שונה מ-30 אחוזים ל-20 אחוזים.

זבולון אורלב: אמרתי.

שולה מור: אז גם ההורה משלם פחות.

זבולון אורלב: אמרתי.

זבולון אורלב: אני שמח שמקלים על תשלומי ההורים, אם כי אתם יודעים את הביקורת שלי ואני מוכרח לומר שלהורים הכי נזקקים הכפלתם את התשלום ולכן הצבעתי נגד הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני תמיד אזכור את הטבלה שלך שעזרה לי להבין את העניין הזה.

רן מלמד: עדיין ההנחות לא ניתנות.

רן מלמד: כפי שאמר היושב-ראש, מי שאחראי למעלה, זה אתם.

זבולון אורלב: אתם לא יכולים להסתתר מאחורי השלטון המקומי ואהבתי את המלים של חיים הלפרין שאומר שרשות שלא עושה, נכנסים בכוח.

זבולון אורלב: זה תפקידכם.

זבולון אורלב: אם החוק היה מחייב את השלטון המקומי, בסדר, אבל החוק מטיל את הביצוע.

עמוס סלייפר: שנת תשס"ז עומדת להסתיים בעוד 24 ימים.

עמוס סלייפר: היות שהבקשה שלכם לחוות דעת מאתנו בעינה עומדת, אני מציע קודם כל שאולי הוועדה תפנה למשרד החינוך - כי הילדים שלא אכלו בשנת תשס"ז, לא אכלו – כדי שההיערכות לקראת תשס"ח תהיה קצת יותר טובה.

עמוס סלייפר: אני בהחלט חושב שאנחנו יכולים להכניס את הנושא הזה לתוכנית העבודה שלנו ובשנה הבאה נראה מה השתפר.

זבולון אורלב: תיכף נראה מה אנחנו עושים.

אלי חכם: לגבי ההיערכות לשנה הבאה.

אלי חכם: אם הנושא של המלגות וההנחות לילדים לא יהיה קיים, הרבה ילדים לא יאכלו.

זבולון אורלב: זה לא עובד?

אלי חכם: זה כן עובד, ואני מברך על כך, אבל אני לא יודע מה יהיה בשנה הבאה.

זבולון אורלב: עניין ההנחות עובד או לא עובד?

אלי חכם: הקריטריונים שנקבעו, הם קריטריונים נוקשים.

אלי חכם: זה מנהל בית הספר צריך לבדוק את תלושי ההורים וכדומה, לא עומדים בזה.

אלי חכם: ההנחות ניתנות והמורים והמנהלים נותנים את ההנחות בעזרת המלגות.

אלי חכם: חשוב שלא יהיה מצב מסוים שמישהו שזקוק לאוכל, לא יקבל אותו.

אלי חכם: אלא שלא מעוניינים, אני מכיר בלוד וברמלה ובמקומות נוספים.

אלי חכם: ישנם כאלה שלא מעוניינים והם אומרים שהם לא רוצים בזה, אבל אילו המלגות לא היו - יש לנו בלוד ורמלה ילדים שמשלמים רק 30 שקלים – הילדים לא היו אוכלים.

אלי חכם: לכן אני מבקש להיערך במשרד בכיוון שהיה נהוג השנה, לתמוך כמה שאפשר באותם ילדים נזקקים, למצוא את הדרך ולא לעבוד לפי הקריטריונים הנוקשים.

זבולון אורלב: אצלך בבית הספר יש הורים שחתמו שהם לא רוצים?

אלי חכם: אני כבר לא בבית הספר אבל אני יודע משיחה שהייתה לי עם מנהלים בשני ישובים גדולים, מי שלא רוצה לאכול זה לא בגלל שמפריע לו העניין של הכסף.

אלי חכם: דאגנו לכך שכל אותם ילדים שזקוקים לאוכל, יקבלו אותו.

אלי חכם: על כך אני מברך אבל אני מבקש שבהיערכות שתהיה, כך זה יימשך.

זבולון אורלב: שולה, זה נכון אם אני אומר שמשרד החינוך יגמור את הסעיף התקציבי בעודף בשנת תשס"ז?

שולה מור: בגדול, כן.

זבולון אורלב: בעודף גדול.

שולה מור: לא עודף גדול, אבל בגדול יהיה עודף.

שולה מור: השאלה אם מה יקרה קטע הזה של העודף מבחינת משרד האוצר.

שולה מור: אנחנו עושים עכשיו סימולציות לגבי מספר התלמידים וכמובן אני לוקחת בחשבון את ההנחות שניתנות ואת הגידול הטבעי, וחסר כסף רב כדי להאכיל בתשס"ח.

זבולון אורלב: מתי שרת החינוך פנתה אל שר האוצר להגדיל ולאיזה מספר היא רצתה להגדיל?

חיים הלפרין: היא פנתה ב-18 בפברואר וביקשה להגיע ל-140 אלף תלמידים.

זבולון אורלב: ועדיין לא נענתה?

חיים הלפרין: לא.

זבולון אורלב: מפברואר עד יוני אין תשובה בכתב.

חיים הלפרין: אין.

חיים הלפרין: במקביל כמעט כל שבועיים-שלושה המנכ"ל שלח תזכורות לרענן די-נור כדי שגם הוא יעזור.

זבולון אורלב: למה ל-140 אלף ולא ל-146 אלף?

חיים הלפרין: כי הערכנו שבפועל זה הפוטנציאל הממשי.

אילת כהן-מלקמן: בעקבות רשויות מאוד חלשות, ביקשו מהוועדה במשרד ראש-הממשלה לקבוע קריטריונים לחריגים.

אילת כהן-מלקמן: דהיינו, רשות כמו רהט, במקום 20 אחוזים השתתפות, לרדת באחוז ההשתתפות.

זבולון אורלב: זה עבר בפברואר.

זבולון אורלב: יש לי מכתב מאבואב.

אילת כהן-מלקמן: נכון, זה עבר ונתנו לרשויות שעמדו בקריטריונים והן אכן קיבלו את ההנחה.

רן מלמד: עוד משפט ברמה הערכית אולי.

רן מלמד: אני חושב שמה שאמר נציג הסתדרות המורים וגם חלק מכן אמרו משהו שאני רואה אותו ברמה ערכית מאוד בעייתית.

רן מלמד: כאשר החוק עלה בפעם הראשונה, המטרה שלו הייתה לא לעשות הבחנה בין ילדים שצריכים לאכול לבין ילדים שלא צריכים או לא רוצים או יכולים ולהורים שלהם לא מתחשק.

רן מלמד: הכוונה הייתה שלא ייווצרו עוד פעם מעמדות של ילדים שאין להם וילדים שיש להם.

רן מלמד: אני מרגיש כאן, ממה שאתה אומר וגם מהכיוון שעולה, שבסופו של דבר נשארים רק הילדים הנזקקים שמקבלים הזנה.

רן מלמד: אנחנו יודעים שבעיית ההזנה היא לא רק בעיה של ילדים.

רן מלמד: הביטחון התזונתי לא שייך רק לילדים שבאים משכבות סוציו-אקונומיות.

רן מלמד: לכן כאן חשוב, ואני חושב שמבקר המדינה כן צריך לבדוק את התנהלות הרשויות המקומיות בנושא ההנחות ותשלומי ההורים.

רן מלמד: זאת נקודת מפתח.

רן מלמד: אנחנו יודעים שיש בתי ספר ורשויות מקומיות – סליחה שאני אומר, אבל אני יכול לעמוד מאחורי הדברים שלי – שפחות או יותר עשו קופה על גב ההורים.

רן מלמד: אמרו להורים שמגיע להם 90 אחוזים, אבל לא ייתנו להם את ה-90 אחוזים אלא לפנים משורת הדין ייתנו לו 50 אחוזים למרות שאותו הורה זכאי ל-90 אחוזים הנחה.

רן מלמד: יש עדויות שנשמח להביא אותן בפני הוועדה.

זבולון אורלב: אמרת שבעצם יש תשובה בדרך של שר האוצר, או לפחות של אגף התקציבים שהציע לשר האוצר מה להשיב.

זבולון אורלב: בתשובה שאתם תשיבו, אתם תגדילו את ה-109 אלף?

יונתן רגב: אני לא אומר שהמכתב בדרך כי זה נשמע מגוחך.

יונתן רגב: אני אומר שאם הוא לא נשלח על ידי לשכת שר האוצר, בכל אופן שרת החינוך יודעת את התשובה כי אנחנו בקשר על הנושא הזה עוד מאז עם קרן, יועצת השרה, שעוסקת בנושא.

זבולון אורלב: מה התשובה?

יונתן רגב: מה שאמרתי קודם.

יונתן רגב: ההרחבה כאן מתבססת על עודף חד פעמי שמכניסה בעצם לבסיס אוכלוסייה נוספת.

זבולון אורלב: הבקשה של השרה להגדיל ל-140 מתבססת על עודפים חד-פעמיים?

יונתן רגב: כן.

זבולון אורלב: זה לא נאמר לי.

יונתן רגב: מכיוון שיש עודפים, כמו שאמרת, כי השנה התחילה עם פחות ולכן יש עודפים חד-פעמיים והיא רוצה להרחיב.

יונתן רגב: אנחנו אמרנו שאם אכן מדובר בעודפים חד-פעמיים, זה בעייתי כי זה מכניס התחייבות.

רן מלמד: מצטער, אבל זה לא כתוב במכתב.

רן מלמד: יכול להיות שיש לכם רווחים, אבל זה לא כתוב.

זבולון אורלב: אני קורא את מכתבה של שרת החינוך לשר הירשזון מיום 18 בפברואר: "מאחר ועל פי הצפי המתקבל מיישום חוק ארוחות יומיות בשנת תשס"ז לא ננצל את מלוא התקציב ובהתאם למסגרות התלמידים שסוכמו בינינו, אנחנו מבקשים להרחיב את מספר התלמידים המוזנים לאשכול 2, 5 במסגרת התקציב הקיים".

זבולון אורלב: המשפט הראשון רק מאשר את מה שאומר אגף התקציבים.

זבולון אורלב: "עד כה מוזנים 85 אלף תלמידים מתוך סך של 108 אלף תלמידים – כאן מדברים על 108 ולא על 109 אלף תלמידים.

חיים הלפרין: טעות של הכתבנית.

זבולון אורלב: אולי טעות של החותמת.

זבולון אורלב: "בשלב הראשון אנחנו מבקשים להרחיב את מעגל תשס"ו לכלל ילדי הישוב שלומדים במסגרת צו יוח"א ושלא הוזנו אשתקד, בשלב הבא אנו מבקשים לפנות לישובים באשכולות 2,5 בהדרגה על מנת להצטרף למעגל, כך אנחנו מבקשים להקיף כ-140 אלף תלמידים שישתתפו במעגל ההזנה כבר בתשס"ז.

זבולון אורלב: היקף תלמידים זה יישמר גם בשנת הלימודים תשס"ח תוך שמירת ההיקף התקציבי הנוכחי אם מספר ימי ההזנה יעמוד על כ-120 יום.

זבולון אורלב: העיקרון הקובע הוא של התקדמות הדרגתית בתוך מסגרת תקציב ועל ידי זה מיצוי מרב התלמידים".

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שנציג אגף התקציבים משקף נאמנה ובמדויק את מה שאמור במכתב.

יונתן רגב: לכן ענינו שאי אפשר להרחיב על סמך עודף שהוא בחזקת חד-פעמי.

יונתן רגב: אמרנו שאם משרד החינוך יודע להצביע על תלמידים שלמשל הכריזו שהם לא רוצים ולומר שזה מבטל את זכאותם כך שלמשל בתשס"ח הם לא יאכלו כי תלמיד אחר הוזן במקומם, ואז אין לי פריצה של מסגרת התקציב, לזה אין לנו בעיה.

יונתן רגב: נאמר כאן שיש הורים לתלמידים שלא רוצים.

יונתן רגב: אם יש אפשרות לשלול את זכאותם ולהזין במקומם, אין לנו בעיה.

יונתן רגב: אמרנו שנשמח אם הם ידונו אתנו בנושא הזה, אבל אנחנו לא יכולים להרחיב על סמך עודף חד-פעמי.

יצחק קדמן: לאן ילך הכסף שנשאר?

זבולון אורלב: גם בשנת תשס"ו הוקצבו 50 מיליון וה-50 מיליון לא נוצלו.

זבולון אורלב: כך דווח בישיבות הקודמות.

זבולון אורלב: משרד החינוך לא ניצל את כל התקציב לנושא ההזנה.

יונתן רגב: גם בשנת תשס"ו, לפחות בחלק מהתקציב השתמשו כדי לתת הנחות לרשויות והשנה בחלק מהתקציב הנותר השתמשו לתת את אותן ועדות חריגים.

יונתן רגב: אני לא אומר ואני לא מנסה לשקף שזה כל העודף ולכן לא יהיה עודף בסוף השנה.

זבולון אורלב: אני מעריך שלפחות 20 אחוזים מהתקציב יהווה עודף.

אלי חכם: התייחסתי לאותה קבוצת ילדים קטנה, אבל אנחנו לא רואים רק את עניין האוכל אלא יש כאן עניין ערכי חינוכי והלוואי והיינו יכולים לחזור למה שפעם היה, שילדים אכלו.

יצחק קדמן: מעבר לכל מה שנאמר כאן, אני חושב שבמתכונת העובדת היום יש יותר מדי חסמים בדרך והחסמים גורמים לכך שלא מנצלים את התקציב, גם שחלק מהילדים הזקוקים ביותר לא מקבלים אותו, ובין השאר, זה נכון, יש הורים שאומרים שבעיקרון הם לא רוצים הזנה כי הם מתנגדים בכלל שהילד שלהם יהיה אחרי 1:30 בבית הספר, הכריחו אותי לזה אבל אני רוצה שהילד יהיה בבית ושיאכל ארוחת צהרים בבית.

יצחק קדמן: לא יכול להיות מצב שלכמה הורים יהיה את הכוח להטיל וטו על אוכלוסייה שלמה אחרת שבגלל זה לא מקבלת את ההזנה.

יצחק קדמן: החסמים, אני לא אזכיר את כולם, אבל הם רבים מאוד.

יצחק קדמן: אני יודע על בית ספר אחד – ויש לי את הדברים בכתובים, וחבל שישראל הלך כי הייתי שמח להתעמת אתו – שמאחר שהמורים מתנגדים להזנה כי זה מטיל עליהם עול נוסף ולכן רוצים יותר כסף מההורים עבור קבלן שיפנה את המגשיות מהשולחן.

יצחק קדמן: בשטח יש כל מיני המצאות ובסוף ההורים שואלים אם המורה לא יכול לדאוג שהילדים יורידו את המגשיות והאם זה לא חינוכי שילד יוריד את המגשית שלו.

יצחק קדמן: רצו כסף לתת לקבלן כדי שיוריד את המגשיות וזאת אחת הסיבות שההזנה לא הופעלה.

יצחק קדמן: אני חושב שמעבר לכל הדברים שהוזכרו, מוכרחה להיות התערבות הרבה יותר מסיבית של משרד החינוך כדי להוריד את כל החסמים האלה, לעשות נוהל מאוד ברור, כולל נוהל תקלות ועיכובים, מה עושים במקרה שחלק מההורים אומר כך, מה עושים כאשר המורים לא מוכנים להיות בכיתה כאשר מחלקים את המגשיות וכדומה.

יצחק קדמן: החסמים האלה פוגעים ברצון הטוב, בכסף ובכל מה שיש.

חיים הלפרין: עובדים על הצעת חוק מתוקנת שתפחית חלק גדול מהחסמים, כמו המעורבות של הוועדות השונות שצריכות לאשר כל אחת את חלקה וכולי, שזה באמת מייצר הליך מאוד מסורבל.

חיים הלפרין: יחד עם השלטון המקומי ויחד עם המועצות האזוריות הודענו שרשויות שיעשו תרגילים, אנחנו נקזז להם חד-צדדית.

חיים הלפרין: אני רוצה לומר שהמקרה שהזכרת הוא מקרה מאוד בודד.

חיים הלפרין: ברוב המקומות המורים מעורבים, הם איכפתיים ודואגים שילד שלא נמצא, ייקחו לו את הארוחה הביתה.

זבולון אורלב: לא מדברים על המורים המצטיינים.

חיים הלפרין: זה אמור לגבי רוב מוחלט של המורים.

חיים הלפרין: אם יש חריגים, מטפלים בהם.

זבולון אורלב: אין היום תזכיר הצעת חוק ממשלתית

אילת כהן-מלקמן: יש.

אילת כהן-מלקמן: הוא אמור לעבור.

זבולון אורלב: קודם כל, אין.

זבולון אורלב: את אומרת שהוא אמור לעבור, ואם זה אמור, אז אין.

זבולון אורלב: אם לא הופץ תזכיר הצעת חוק, היכולת שלכם להביא לחקיקה עד סוף כנס הקיץ, היא כמעט בלתי אפשרית.

זבולון אורלב: אני מזכיר לך שכנס הקיץ נגמר בשבוע האחרון של יולי.

זבולון אורלב: אמנם חקיקה ממשלתית אפשרית גם בפגרה, אבל לא נהוג לעשות אותה.

זבולון אורלב: כך שעד שנת הלימודים יש לכם למיטב ידיעתי 5 או 6 שבועות של חקיקה בלבד.

זבולון אורלב: תזכרו את הדבר הזה כי זאת כמעט משימה בלתי אפשרית.

זבולון אורלב: בעצם רמזתי לך שאולי תדברו עם יושב-ראש ועדת החינוך או עם מישהו ותיתנו לו את התזכיר הזה, זה גם יוגש כהצעת חוק פרטית והצעת חוק פרטית יכולה לדלג על כל השלבים הנוראיים שצריך לעבור תזכיר הצעת חוק ממשלתית.

זבולון אורלב: אני אומר גם ליעל שתדבר עם השרה שמבינה מה זאת הצעת חוק פרטית שיכולה לעבור בתוך שבועיים-שלושה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: אני חושב שפרשת ההזנה בתשס"ז היא באמת שערורייה נוראה.

זבולון אורלב: הוועדה הזאת רואה לצערי, היא עוסקת כי זאת מהותה, את התקלות, את הכשלים, את המחדלים ואפילו גם את השחיתויות לצערי בשירות הציבורי.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר – ואין לי טענות אישיות כלפיך כי אני יודע מתי נכנסת לתפקידך אלא הטענה שלי היא תמיד למי שנושא באחריות – שהפרשה הזאת של ההזנה היא מהפרשיות החמורות שהוועדה הזאת ראתה כיוון שהיא פוגעת באותם הילדים הנזקקים והזקוקים ביותר למפעל ההזנה.

זבולון אורלב: לא יכול להיות כזה פער מדהים בין הכרזות לבין ביצוע בשטח וגם בעצם המכתב של שרת החינוך מחודש פברואר אומר שיש לה עודפים ושירשו לה להשתמש בהם.

זבולון אורלב: זה לא דבר רציני.

זבולון אורלב: אם רוצים להגיע ליעד של 146 אלף, צריך להשיג תקציב ל-146 אלף.

זבולון אורלב: לדעתי היום מתגלה לכנסת לראשונה – לפחות הוועדה הזאת שומעת על הדבר הזה פעם ראשונה – העניין הזה של ה-109 אלף.

זבולון אורלב: כמו שאמרתי לך, ראיתי במצגת שהמספר 109 אלף לא מופיע.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שבקשתנו ממבקר המדינה לפעול על פי סעיף 21, לא רק שעומדת בעינה אלא רק מתחזקת.

זבולון אורלב: יחד עם זאת אני מקבל את עצתו של מר סלייפר ומבקש מכם כבר היום להתחיל להיערך כראוי לשנת הלימודים תשס"ח.

זבולון אורלב: בשנה שעברה, כדי לקצר, ה-120 יום האלה מאוד מדאיגים אותי כי ה-120 יום לא כוללים נדמה לי את ספטמבר.

רן מלמד: גם שמונה חודשים בשנה לפי 20 יום בחודש, זה כבר 160.

אילת כהן-מלקמן: ארבעה ימים בשבוע לומדים יום ארוך.

יצחק קדמן: אם רוצים להזין תלמיד עני שאין לו ארוחה חמה, מה איכפת לי אם הוא מסיים ביום שלישי בשעה 1:30?

זבולון אורלב: בעוד אתה בוכה על האחרונות, אני בוכה על הראשונות.

זבולון אורלב: כמו שאתם רואים, כל ההחלטות מתקבלות פה אחד.

זבולון אורלב: אגב, זה שלא באים חברי כנסת, זה סימן רע מבחינת משרד החינוך כי יש כבר קצת ייאוש.

זבולון אורלב: כאשר יש על מה להילחם, בישיבה הקודמת היו כאן ארבעה-חמישה חברי כנסת.

זבולון אורלב: בישיבת ועדת החינוך שדנה בסוגיה הזאת, היו ארבעה-חמישה חברי כנסת.

זבולון אורלב: כלומר, כאשר יש עוד סיכוי להילחם, חברי הכנסת באים.

זבולון אורלב: אם לא באים, סימן שהם קצת לאחר ייאוש.

זבולון אורלב: אני לא מתייאש והרגשתי שהדוח בסוגיה הזאת יהיה מהדוחות החריפים.

זבולון אורלב: זאת התמונה המצטיירת כאן והיא תמונה מאוד מאוד לא טובה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר למשרד החינוך שבדבר שהוא בסיסי של הזנת ילדים, התביעה שלנו היא תביעה נחרצת להיערך כראוי לשנת הלימודים תשס"ח.

זבולון אורלב: אני מבקש ממנהלת הוועדה לבקש תיאום עם יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות כדי לקיים ישיבת פגרה לפני פתיחת שנת הלימודים בסוגיית ההזנה.

זבולון אורלב: אם ועדת החינוך לא תקיים את הישיבה, אנחנו נקיים מעקב אחר הסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: למען הסר ספק, אנחנו מצביעים עכשיו על בקשת הוועדה על פי סעיף 21 לבקש ממבקר המדינה לבדוק את סוגיית ההזנה.

זבולון אורלב: ה צ ב ע ה פה אחד.

זבולון אורלב: אין מתנגדים ואין נמנעים.

זבולון אורלב: משפט אחרון שאני רוצה לומר, ושקלתי אם לומר אותו או לא.

זבולון אורלב: סוגיית ההזנה התחילה בפרויקט ניסויי כאשר הייתי שר הרווחה שהתארגן בתוך שישה שבועות בבתי ספר שלמים עם הסטת משאבים של הביטוח הלאומי, עם עזרה של קרן רש"י.

זבולון אורלב: לדעתנו זה פעל למופת ועל בסיס זה החליטה שרת החינוך, ומי שהיה אז מנכ"ל משרד החינוך, להעביר את כל הנושא למשרד החינוך ולקיים אותו.

זבולון אורלב: אני אז חלקתי על העובדה הזאת, חשבתי שזאת טעות, אבל לצערי ראש-הממשלה שרון, לדעתי מסיבות פוליטיות, העביר את זה משר הרווחה, מהמפד"ל, לשרת החינוך מהליכוד.

זבולון אורלב: לדעתי זה חלק משורש התקלה.

זבולון אורלב: לדעתי אם הסוגיה הזאת הייתה ממשיכה להיות באחריותו של הביטוח הלאומי, שהוא מנותק ומשוחרר מכל הסיפורים הקטנים האלה, המפעל הזה היה מתקיים בצורה ראויה ובצורה מסודרת.

זבולון אורלב: לצערי התחזית שלי כנראה מתאמתת.

זבולון אורלב: גם בתשס"ו היו הרבה תקלות, הרבה בעיות, ולכן החליטו לחוקק את החוק, אף על פי שבינתיים ביצועו של החוק לא תיקן את הליקויים הבסיסיים ועדיין האוכלוסייה הזכאית איננה מקבלת את ההזנה וצריך לראות זאת בחומרה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה.