הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 15, 2007-05-29 12:45

נסים זאב: אני מקדם בברכה את התלמידים היקרים שבאו לכאן לשמוע ולהשמיע ואת הצוות המקצועי הנכבד.

נסים זאב: נמצאים אתנו אנשים מכובדים, אנשי מקצוע ותיקים, ואזכיר רק חלק משמות המכובדים שנמצאים אתנו שלמעשה ייקחו חלק בשאלות ובתשובות כדי שנוכל להגיע למקסימום מודעות לסכנה שבעישון.

נסים זאב: היום הוא יום ללא עישון, אבל אני חושב שצריך להגדיר אותו מהיום ללא עישון.

נסים זאב: נמצאת אתנו שושנה שוהם, מובילת הפרלמנט של התלמידים, נמצאת דוקטור בלהה נוי, הגברת גליה שחם, לינסיה מצנר, סגן יושב-ראש מרכז השלטון המקומי אמנון זך, פטריק ביתן שהוא יושב-ראש היחידה לבריאות הציבור, ופרופסור קטן מהוועדה למלחמה בסרטן ואנחנו צריכים לדעת שצריך למנוע את הסרטן ולא להילחם בו ואפשר למנוע אותו מראש במקום לחכות שחלילה וחס הסרטן יחלחל בתוכנו.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר את התלמידים שבאו מכל רחבי הארץ והם הגיעו מירושלים, מרמת השרון, מהמגזרים השונים, ולכולם אני אומר ברוכים הבאים.

נסים זאב: תלמידים יקרים, יש משמעות מאוד מיוחדת לדיאלוג הזה שלמעשה מקרין לא רק על החדר הזה אלא יש לו השלכות על תלמידים רבים שמתפתים לעשן סיגריות בלי לדעת את הסיכונים הכרוכים בזה ולאן זה יכול להוביל אותם בשלב מאוחר יותר כאשר לפעמים אכן הנזק עושה את שלו וקשה להשתחרר כאשר האדם נכנס למצב מסוים נתון.

נסים זאב: צריך להתייחס לסיבות השכיחות להתחלת העישון בקרב הנוער, לפרסום והשיטות המתוחכמות כאשר השפעת הפרסום היא למעשה הגורם העיקרי להתחלת העישון בקרב בני הנוער.

נסים זאב: יש צעירים רבים שמקבלים מסר גלוי וסמוי מהפרסומות ומאמצעי התקשורת לגבי מעמדו החברתי המועדף כביכול של המעשן.

נסים זאב: מי שמעשן הוא יותר גבר, הוא יותר רציני.

נסים זאב: הפרסומות יוצרות איזושהי אשליה והמעשן נתפס כמקובל יותר בחברה, מצליח בעסקים, הוא גם יכול להשפיע יותר וכולי.

נסים זאב: אני רוצה לומר שאחת הסכנות בפרסומת היא כאשר משתמשים באותם אמנים ובאותן דמויות מפורסמות ונערצות על-ידי אותם צעירים כשהם מעשנים בעיתונות או בסרטי קולנוע.

נסים זאב: חברות הטבק משתמשות באמצעות מתוחכמים במטרה לפתות את בני הנוער.

נסים זאב: תלמידים יקרים, אתם צריכים להבין שהפיתוי נמשך 24 שעות ביממה ואנחנו צריכים לדעת שלא כל מה שרואים צריך לקבל ולקלוט אלא צריך לסנן את הדברים הרעים ולהבין מה טוב ומה רע.

נסים זאב: בדרך כלל העישון קיים בקבוצת חברים שרוצה להשתייך, בדרך כלל אדם רוצה להיות בתוך החברה, ואם הוא רואה שהחבר'ה שלו מעשנים, הוא לא רוצה להיות שונה מהם.

נסים זאב: בנוסף לכך יש סקרנות כי בדרך כלל ילד רוצה לדעת מה משמעות הסיגריה, איך זה נראה לעשן, מה התחושה של המעשן, או שלפעמים יש אשליה שהעישון מרגיע ונותן איזושהי תדמית של אדם בוגר יותר.

נסים זאב: כל זה מכניס את הנוער לאשליה.

נסים זאב: נכון שבשנים האחרונות אנחנו רואים שישנה ירידה בקרב המעשנים, כאשר במשך 20-30 השנים האחרונות אחוז המעשנים ירד בכ-20 אחוזים.

נסים זאב: אחוז המעשנים במדינת ישראל היה כ-45 אחוזים אבל היום הגענו ל-25 אחוזים וזאת דווקא מתוך כך שהתחילו להזהיר כאשר האזהרה כתובה גם על חפיסת הסיגריות.

נסים זאב: באנגליה למשל הפרסום אומר שהסיגריה הורגת והאדם המעשן יודע שהוא מסתכן.

נסים זאב: אין דבר כזה שנקרא סיגריות קלות, דבר שנותן אשליה שיש משהו מסוכן יותר או משהו מסוכן פחות, כי בסופו של דבר הסיגריה "הקלה", שנראה כאילו יש בה פחות ניקוטין ולכן אפשר לעשן אותה, הניקוטין נכנס לגופו של האדם אבל הוא מעשן יותר כי חסר לו הניקוטין.

נסים זאב: לכן אני אומר שאסור לחשוב לרגע שיש משהו שמזיק פחות או מזיק יותר, כי הכול מזיק.

נסים זאב: אני לא צריך לומר לכם שהסקרים מראים שכ-10,000 אנשים מתים כל שנה ממחלות שונות כאשר הרוב המכריע מת ממחלת הסרטן, סרטן הריאות, והסקרים מראים שכ-90 אחוזים מאלה שמעשנים לוקים בסרטן הריאות.

נסים זאב: אלה שמעשנים שתי חפיסות סיגריות ביום, מגבירים פי 20 את האפשרות לחלות.

נסים זאב: השאלה היא למה צריך להתמודד עם המחלה אם אפשר להימנע ממנה.

נסים זאב: אנחנו אומרים שכל המחלה אשר שמתי, לא אשים עליך, אבל אם אנחנו יכולים להימנע מהמחלה, לא אשים עליך, זה אומר שהמחלה בכלל לא צריכה לבוא אליך, היא לא צריכה להיות בתוכנו, היא לא צריכה לחלחל אצלנו.

נסים זאב: למה אנחנו צריכים להביא את המזיק, את המשחית, את מלאך המוות הזה ולהתמודד אתו וזאת בשעה שאני יכול להרחיק אותו ממני?

נסים זאב: זה התפקיד שלנו.

נסים זאב: ילדים, התפקיד שלכם הוא תפקיד חשוב מאוד.

נסים זאב: אתם יכולים להשפיע על החברים, אתם יכולים למנוע אחרים מהעישון.

נסים זאב: אם מתוך מחשבה, מתוך אמונה, מתוך דרך אתם בטוחים שהדבר הזה הוא דבר מזיק, על כל אחד ואחד מאתנו מוטלת החובה למלא אחר האמרה ונשמרתם מאוד לנפשותיכם.

נסים זאב: יש איזשהו רעיון לקרוא לסיגריות סרטנייה ואני חושב שאולי הגיע הזמן לקרוא לסיגריה בשמה כי אכן היא הדבר המסרטן והיא הדבר שמוביל בסופו של דבר למחלת הסרטן שכולנו מתפללים שאף אחד לא יחלה בה, מה עוד שאף אחד לא רוצה לראות מישהו הקרוב אליו שחלילה וחס לוקה במחלה הזאת.

נסים זאב: למה שלא יחוס האדם על נפשו ועל נשמתו?

נסים זאב: למה שלא ירחם?

נסים זאב: אפשר להימנע מהנזק הזה.

נסים זאב: הנושא הוא מסחרי, הפרסומת היא מסחרית והגיע הזמן לא לאפשר פרסומת לא בשלטי רחוב ולא במקום אחר.

נסים זאב: לא לומר כמה זה טוב ואחר כך להסביר שזה גם רע, כי לא כולם קולטים את הטוב ואת הרע.

נסים זאב: צריך להבין שיש מקומות בעולם שם אוסרים את הפרסומת, אין מלאך מוות טוב, אין אפשרות לומר מוות קל ומוות כבד אלא הכול הוא רע, הכול מלאך המוות וממלאך המוות צריך לברוח.

נסים זאב: לא אכנס לנתונים עליהם מדבר פרופסור קטן, למשמעויות ולנזקים הקשים, אבל בהחלט אני מבקש מכם, תלמידים יקרים, שאתם תעשו את הכול כדי להעביר את המסר – אחרי שתתרשמו כאן, אחרי שתשאלו את כל השאלות ואנשי המקצוע הנכבדים שנמצאים כאן בשמחה יענו על כל שאלה ושאלה – והעיקר שנגיע למטרה החשובה ביותר והיא מניעה מעישון באופן מוחלט.

נסים זאב: זה המסר.

נסים זאב: לא יום עישון, לא הפסקה ביום העישון אלא לא להיכנס לעישון כדי שלא נצטרך להגיע לגמילה מעישון כי הגמילה בסופו של דבר היא קשה מה גם שהסטטיסטיקה מראה שאחוזים קטנים ביותר בסופו של דבר נגמלים.

נסים זאב: כמעט 80 אחוזים רוצים להיגמל - ההתמכרות לסיגריות היא הרבה יותר קשה אפילו מההתמכרות לסמים – אבל בקושי 10 אחוזים מצליחים להיגמל.

נסים זאב: לכן, למה להגיע למצב שאני צריך שמישהו יחלץ אותי ומישהו יבוא לגאול אותי?

נסים זאב: לא, אני יכול לגאול את עצמי מראש ואני יכול להימנע מהבעיה.

נסים זאב: אני לא צריך להיכנס מתוך סקרנות או מתוך דחף חברתי ובסופו של דבר כשאני בתוך הביצה הזאת, קשה לי לצאת ממנה.

נסים זאב: תלמידים יקרים, אני מאחל לכם הרבה הצלחה.

נסים זאב: אני מאוד שמח שהכנסת זכתה היום לארח אתכם, זה כבוד לנו, וכולנו נעשה את הכול כדי להימנע מעישון.

נסים זאב: תודה רבה לכם שבאתם ותודה לאורחים היקרים ולצוות הנכבד שנמצא אתנו.

לינסיה מצנר: שלום לכולם, אני לינסיה מצנר ואני מפקחת כוללת בירושלים על בתי-הספר העל-יסודיים ואני מפקחת מחוזית בתוכניות מניעת עישון, סמים ואלכוהול.

לינסיה מצנר: עוד מעט אני אומר כמה דברים, אבל ראשית רציתי לכבד את כולנו בדבריה של הגברת גליה שחם שהיא המפקחת הארצית לתוכניות מניעת סמים, אלכוהול ועישון.

גליה שחם: צהרים טובים.

גליה שחם: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת הרב נסים זאב על זה שהסכים להקדיש ישיבה מיוחדת לנושא הזה ועל הדברים שאמרת כאן בקשר לחשיבותו של הנושא.

גליה שחם: אני גם רוצה להודות לכל הצוות של ירושלים שהגיע לכאן בחלקו, אבל עושה עבודה יוצאת מן הכלל ותיכף אני אומר כמה מלים על העבודה שלכם ועל הצוותים שלנו, הצוות שבא מהצפון, מהמגזר הדרוזי, ומדריכים נוספים שנמצאים כאן ובאו לייצג עבודה שנעשית כל יום וכל שנה, אבל אכן טוב שיש יום שאפשר לתת לזה ביטוי ושיש במה שאפשר להתייחס מעליה לעבודה הזאת, ואני חושבת שהבמה של הכנסת היא המכובדת ביותר שיכולה להיות.

גליה שחם: בעבודה שלנו במשרד החינוך כל הזמן אנחנו מחפשים את הדרך להגיע אל לבבות התלמידים ולהצליח להשפיע לכיוון של חיים בריאים.

גליה שחם: אנחנו יודעים שבידיים שלנו נמצא האוצר של המדינה.

גליה שחם: יכול להיות שלאוצר יש ממונים אחרים, אבל אנחנו יודעים שבמערכת החינוך נמצא האוצר האמיתי של המדינה ואנחנו מרגישים ויודעים שיש לנו תפקיד מאוד חשוב והוא לאפשר לילדי ישראל להתפתח בצורה בריאה.

גליה שחם: הנושא של העישון, כבר שמענו כאן לפני כן, הוא אכן אחת הרעות החולות.

גליה שחם: כבר מזמן גילינו שעבודה עם התלמידים ביחד, עם הנערות והנערות, היא הדרך הנכונה.

גליה שחם: יש לי הרבה כבוד לכל אנשי המקצוע והם שותפים מאוד חשובים בעבודה, הדרך היא באמצעות הילדים, הנערים, הנערות, התלמידים עצמם.

גליה שחם: הגברנו את כל התוכניות שלנו בהן התלמידים מעורבים מהתחלה ועד הסוף.

גליה שחם: בחיפוש שלנו אחרי דרכים שונות לעשות את העבודה גילינו – לא בהפתעה, אבל השנה במלוא העוצמה – את המודל של העיר ירושלים שהגברת שושנה שוהם היא זו שהגתה אותו והיא זו שמובילה גם את הרעיון וגם את הקבוצה, גם במחשבה וגם בפועל.

גליה שחם: השנה החלטנו לתת את הבמה למודל הזה מתוך תקווה שאנחנו מוצאים כאן שנוכל להעתיק אותה למקומות אחרים ובדרך הזאת לעשות את הייעוד שלנו ולהצליח בו יותר.

גליה שחם: אני לא רוצה להאריך אבל אני רוצה לומר שזה לא מובן מאליו וחלקה הגדול של העבודה נעשה בהתנדבות.

גליה שחם: גם אנשי בתי-הספר שיושבים כאן עושים את הפעולות עם פרלמנט התלמידים ועם העמיתים, בעצם הרבה מעל ומעבר למשרתם, וכל מי שמעורב בעבודה הזאת, מעורב בה מתוך האמונה שיש כאן איזושהי שליחות לאומית.

גליה שחם: אני באה מכנס לאומי ראשון שנעשה הבוקר על ידי כל גורמי הבריאות בישראל כאשר למעשה נושא העישון איננו מטופל והמטרה של הכנס היא להפוך את הנושא הזה לאחד הנושאים העיקריים בטיפול.

גליה שחם: כמו שכבר נאמר, אם נשקיע במניעה, נחסוך הרבה הרבה בטיפול, בוודאי בטיפול הרפואי שכרוך בזה.

גליה שחם: אני רוצה לסיים בברכה לכל מי שנמצא כאן ולעודד את התלמידים שמתחילים באיזושהי דרך, שבאמת יראו ברכה בעמלם.

לינסיה מצנר: תודה לגברת גליה שחם.

לינסיה מצנר: חבר הכנסת נסים זאב, עשית לנו כבוד גדול בזה שהזמנת אותנו ואפשרת לנו להיות כאן, ואני רוצה שוב להודות לך.

לינסיה מצנר: אני רוצה לחזור קצת לכמה אנשים שנמצאים כאן.

לינסיה מצנר: אתם תסלחו לי, אני לא מכירה את כולם ולכן אני אציג רק את אלה שאני מכירה.

לינסיה מצנר: יש פה נציגים מכובדים וזה כבוד לתלמידים שנציגים רציניים כאלה נמצאים כאן לכבוד התלמידים.

לינסיה מצנר: נמצאת דוקטור בלהה נוי שהיא מנהלת השירות הפסיכולוגי הייעוצי במשרד החינוך, נמצאים פה אנשי משטרה ואחד מהם אפילו גילה לי שהוא היה תלמיד שלי ועכשיו הוא עוסק במשטרה בחקירות ועם המשטרה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה רציני מאוד.

לינסיה מצנר: נמצאים פה נציגי האחיות של משרד הבריאות ושל מערכת הבריאות בירושלים כמו הגברת יהודית שגב שעוזרת לנו מאוד באותם בתי-ספר שם נמצאות אחיות, ואני מקווה שיהיו יותר אחיות בכל בתי-הספר.

לינסיה מצנר: נמצא פה פרופסור רפי קטן שאני מכירה אותו שנים רבות והוא עוסק בנושא הזה, ואני מקווה שגם התלמידים יוכלו ללמוד ממך הרבה.

לינסיה מצנר: נמצאים כאן אנשי השלטון המקומי וגופים אחרים שאינני מכירה ולכן אני מתנצלת על שאינני יכולה להזכיר אותם.

לינסיה מצנר: נמצאת אתנו עוד מישהו שהשארתי אותה לסוף דבריי כי היא מאוד חשובה לנו.

לינסיה מצנר: נמצאת כאן הגברת אתי בנימין, יושבת-ראש ארגון ההורים בירושלים.

לינסיה מצנר: אנחנו מאמינים שחלק משמעותי מהעבודה שלנו צריך להיות בשיתוף פעולה עם ההורים ואנחנו שמחים שיכולנו לגייס באמצעותה של אתי גם הורים בירושלים.

לינסיה מצנר: לפני מספר שנים, ביוזמתה של הגברת שושנה שוהם, חשבנו, מתוך הרציונאל שגם חבר הכנסת נסים זאב הזכיר, שחשוב מאוד מאוד להתחיל כמה שיותר מוקדם את המניעה.

לינסיה מצנר: שנית, אם לא מתחילים לעשן, הרבה יותר קל לא לעשן, כי מי שמתחיל, מהר מאוד מגיע למצב שהוא מתמכר וכפי שאמר חבר הכנסת זאב, 80 אחוזים מהמעשנים מנסים להפסיק אבל ההצלחה היא מאוד מוגבלת ומאוד מאוד קשה.

לינסיה מצנר: אנחנו יודעים שמי שניזוק הוא לא רק המעשן אלא העישון הפסיבי הוא חמור מאוד והוא פוגע וקשה מאוד.

לינסיה מצנר: לא מזמן ראיתי מחקר שהתפרסם כבר בשנת 2002 או בשנת 2003 ונעשה באוניברסיטת טקט בארצות-הברית.

לינסיה מצנר: פרופסור מור רצה לבדוק את הנזקים של העישון הפסיבי והוא שאל את עצמו איך הוא יבדוק את זה בצורה הכי נקייה.

לינסיה מצנר: הוא אמר שבמקום שהבית סגור ומעשנים בבית, הוא יוכל לבדוק מה קורה לאלה שאינם מעשנים.

לינסיה מצנר: תסלחו לי על ההשוואה, אבל הוא בדק חתולים בבתים של אנשים שמעשנים כי הוא אמר שאוטובוסים לא משפיעים, חתולים כמעט לא יוצאים מהבית, אין השפעה של נזק שמחוץ לבית, והסתבר שחתולים שחיים בבתים של מעשנים חולים בהרבה מאוד מחלות, כולל לימפומה שפרופסור קטן מטפל גם בה, וזאת כתוצאה מהעישון הפסיבי.

לינסיה מצנר: לא נדבר על תינוקות, לא נדבר על ילדים, לא נדבר על מבוגרים שחיים בסביבה של מעשנים.

לינסיה מצנר: על רקע הנחות היסוד האלה, ואנחנו לא מחדשים כאן כלום, שאלנו את עצמנו מה אנחנו יכולים לעשות.

לינסיה מצנר: כפי שאמרה גליה, האוצר שלנו הוא הנוער ובנוער אנחנו מאמינים.

לינסיה מצנר: באנו ואמרנו מתוך אמונה בנוער, מתוך אמונה בצעירים, אנחנו רוצים להתחיל לעבוד אתם ולהיעזר בהם לעשות את הפעולה.

לינסיה מצנר: התחלנו בפעילות שקראנו לה פרלמנט הנוער בירושלים לקידום בריאות ומניעת עישון, והצבנו לעצמנו כללים.

לינסיה מצנר: אמרנו שלפרלמנט הזה מצטרף רק מי שרוצה.

לינסיה מצנר: אנחנו לא משתמשים בסמכות שלנו כדי שאנשים יצטרפו אליו אלא רק מי שרוצה, מוזמן להצטרף, ומי שלא רוצה, לא חייב.

לינסיה מצנר: אמרנו שאנחנו רוצים את כל בתי-הספר, כך שכל מי שרוצה מבין בתי-הספר, מוזמן לבוא.

לינסיה מצנר: נמצאים אתנו רק נציגים של בתי-הספר.

לינסיה מצנר: בעוד יומיים, ב-31 בחודש, כאשר כל העולם מציין את היום הבינלאומי ללא עישון – שאני מקווה שהוא יתחיל תקופה של ללא עישון – רבים מבתי-הספר ישתתפו בפרלמנט התלמידים האחרון לשנת הלימודים הזו שיתקיים בבית החולים הדסה עין כרם שמזמן כבר הצהיר על עצמו כבית חולים ללא עישון, ואנחנו שמחים, יחד עם הנהלת בית החולים, לקיים את מפגש הפרלמנט האחרון שרבים מבתי-הספר ישתתפו בו.

לינסיה מצנר: נמצאים אתנו היום שלושה בתי-ספר מירושלים שהם פעילים מאוד ומצליחים מאוד בעבודתם בפרלמנט התלמידים.

לינסיה מצנר: בית-ספר קשת שחלק מתלמידיו כבר יושבים אתנו על הבמה ותיכף נשמע אותם, בית-ספר אורט רמות שתלמידיו יושבים בקהל ונשמע גם אותם, והגימנסיה העברית בירושלים, שגם את התלמידים נראה ונשמע.

לינסיה מצנר: אנחנו שמחים לצרף ולברך ברכה גדולה מאוד את תלמידי חטיבת הביניים מבית ג'אן שפגשנו אותם רק עכשיו כאן והם באו להיות אורחים שלנו.

לינסיה מצנר: אתם מבורכים מאוד ואנחנו שמחים שהצטרפתם אלינו.

לינסיה מצנר: פרלמנט התלמידים נפגש מספר פעמים בשנה כקבוצה גדולה של בין 150 עד 300 תלמידים.

לינסיה מצנר: המפגשים נערכים בכל פעם במקום אחר, ואנחנו משתדלים שחלק מהמפגשים יהיו גם בבתי-הספר.

לינסיה מצנר: למפגשים מגיעים נציגים מכל בתי-הספר שרוצים להשתתף.

לינסיה מצנר: בתוך בתי-הספר פרלמנט התלמידים עושה פעילות מאוד רצינית עם תלמידי בית-הספר וחלק מזה נראה היום.

לינסיה מצנר: אומר מה היה הרציונאל של העבודה שלנו.

לינסיה מצנר: אנחנו אמרנו שהמטרה שלנו היא לפתח מנהיגות של נוער שתהיה מנהיגות של עמדה, שתדע להציג את הנימוקים בעד דברים בריאים, לקידום הבריאות ונגד אותם סיכונים שבני נוער נתונים להם כשהם מושפעים מחומרים ממכרים ובעיקר מעישון.

לינסיה מצנר: אמרנו שאם את אותה יכולת שיש לכל אחד נפעיל ונעורר מוטיבציה, נאמין בהם, נאתגר אותם, נעזור להם להפעיל יוזמות – נגיע להישגים רבים יותר.

לינסיה מצנר: האתגר הגדול ביותר הוא האתגר שתלמידים פעילים מפעילים את חבריהם, מעבירים סדנאות בכיתותיהם, מעבירים פעילות בקניונים של ירושלים לא פעם ולא פעמיים, ומשכנעים את חבריהם למניעת עישון כאשר האמירה לא להתחיל לעשן היא המפתח.

לינסיה מצנר: לא מזמן ראיתי שגדולי התורה במדינת ישראל, ובעיר בני-ברק במיוחד, התגייסו לפני פורים כדי להביא לזה שילדים לא יתחילו לעשן כי אנחנו יודעים שבפורים, מתוך אווירת פורים, הרבה פעמים ילדים מנסים לעשן ואחר כך קשה להם מאוד להיפרד מהסיגריה.

לינסיה מצנר: פרלמנט התלמידים עסק בפעילות רבה.

לינסיה מצנר: אנחנו בחרנו להדגים את התהליך הגדול של הפרלמנט בארבע תמונות, בארבע נקודות שנראות לנו מאוד חשובות.

לינסיה מצנר: כדי שתלמיד שותף בפרלמנט, חבר בפרלמנט, יוכל להציג את עמדתו ולעמוד מול חבריו – שלא פעם יביאו נימוקים משכנעים מאוד כנגד עמדתו – חשבנו שאנחנו צריכים להכשיר את התלמידים להתמודד בוויכוחים וקיימנו תחרות של נאומים, כדי שהתלמידים יוכלו להתאמן, כדי שהם ירכשו כלום איך לפעול בפרלמנט.

לינסיה מצנר: אמרנו שזה לא מספיק.

לינסיה מצנר: אנחנו רוצים להקנות מיומנויות אבל אנחנו רוצים עוד כמה דברים.

לינסיה מצנר: יש אנשים שאומרים שאלה הן שטויות, שהם יתחילו לעשן וכשהם ירצו, הם יפסיקו.

לינסיה מצנר: כל מי שאי פעם עישן, בוודאי שמע את הנימוק הזה כשהוא עצמו אומר אותו.

לינסיה מצנר: לכן אמרנו שניתן לתלמידים כלי של דילמות מוסריות על-פי שיטתו של פרופסור קולברג שזה כלי שאנחנו משתמשים בו במערכת החינוך, ותוך כדי הדילמות המוסריות יוכלו ללבן את עמדות התלמידים.

לינסיה מצנר: אתם תחוו שתי דילמות כאלו שבחרנו לשתף אתכם שהעברנו בפרלמנט התלמידים והתלמידים העבירו בכיתותיהם.

לינסיה מצנר: גם זה לא מספיק.

לינסיה מצנר: כל הפעילות בבית-הספר של ימי בריאות, של ימים למניעת התמכרויות, ויש רבים כאלה והתקיימו כאלה בבתי-הספר שנמצאים כאן ובעוד רבים מבתי-הספר שלא משתתפים היום, תועדו.

לינסיה מצנר: בתי-הספר הכינו מצגות ואת המצגות האלה אנחנו מציגים במפגשים שונים כדי שגם אחרים ילמדו ממה שעושים בעבודה קשה מאוד של בתי-הספר.

לינסיה מצנר: אחרון הוא הכלי הישים של סימולציה שהוא כלי נכון בהרבה מאוד הקשרים.

לינסיה מצנר: אנחנו מביאים בפניכם סימולציה של בית-ספר בדרך קצת יותר יצירתית ואני מקווה שנוכל כולנו ליהנות ממנו.

לינסיה מצנר: אני רוצה לסכם בשתי נקודות.

לינסיה מצנר: הוזכר קודם הפרסום באנגליה.

לינסיה מצנר: לפני מספר שנים יצא סרט חדש – אני לא ראיתי אותו, אבל יכול להיות שאתם יותר בקיאים ממני בסרטים - של ג'יימס בונד ובסרט הזה ראו את ג'יימס בונד מחזיק סיגר.

לינסיה מצנר: בלונדון קמה צעקה אדירה, העיתונות היומית של לונדון יצאה בפרסומים ענקיים ושאלה איך יכול להיות שמראים בסרט את ג'יימס בונד עם סיגר, היוצרים של הסרט היו צריכים להתנצל ולומר שהם מצטערים אבל הסרט נוצר בקובה ולכן היה שם סיגר.

לינסיה מצנר: הייתה דעת קהל מאוד מאוד תקיפה נגד הפרסומת ונגד שימוש אפילו בפרסומת סמויה שקשורה בסיגר ובמוצרי טבק אחרים.

לינסיה מצנר: הפרסומת הטובה ביותר, שזכתה בפרסים במדינת ישראל, היא הפרסומת שמראים איש צעיר שמגיע לגן עדן מוקדם מאוד ובגן עדן שואלים אותו המלאכים בחיוך גדול על הפנים אם הוא מעשן, והוא אומר לא.

לינסיה מצנר: אומר לו המלאך שאם זה כך, הוא מהביישנים.

לינסיה מצנר: כדי שהתלמידים שלנו וכדי שהאוכלוסייה שלנו לא תהיה בין הביישנים שנפגעים מהעישון הפסיבי ולא בין המעשנים, אנחנו רואים ברכה רבה בפעילות של פרלמנט התלמידים.

לינסיה מצנר: מעל במה זו אני רוצה להודות למנהלות בתי-הספר, לגברת עליזה גולן, המנהלת של אורט רמות שנמצאת כאן עם המובילה של התוכנית גברת דרורה קרניאל.

לינסיה מצנר: לגברת רותי להבי, מנהלת בית-ספר קשת שנמצאת כאן עם המוביל של התוכנית בבית-הספר, מר רפי רוטמן.

לינסיה מצנר: למובילה הבית-ספרית מהגימנסיה, הגברת אורית פרידמן, ולמקבילה שלה, היועצת, הגברת מנואל זרמתי, ולמחנכת הגברת נוגה טובלי.

לינסיה מצנר: כל אלה עובדים הרבה מאוד, כמו בבתי-ספר אחרים שלא נמצאים כאן, כדי שהתוכנית תהיה מוצלחת וטובה.

לינסיה מצנר: שוב אני רוצה לברך את האורחים שלנו ולהזמין את התלמידה מבית-ספר קשת, ירדן קליימן, שלצערנו לא תישאר אתנו עד הסוף כי היום בשעה 4:30 תוכנית הפרלמנט תוצג בערוץ הראשון בטלוויזיה וגם על כך אנחנו גאים.

ירדן קליימן: כבוד יושב-ראש והוועדה למאבק בנגע הסמים והאלכוהול, הרב נסים זאב, ואורחים נכבדים.

ירדן קליימן: שמי ירדן קליימן, אני בת 14 ואני כתבתי את דעתי בנושא.

ירדן קליימן: אני רוצה להציג את הרקע שלי ולספר מה מביא אותי לכאן.

ירדן קליימן: אני פעילה בפרלמנט הבריאות של בית-הספר שלי, בית-ספר קשת.

ירדן קליימן: אתמול הפרלמנט ואני ארגנו יום ללא עישון בקניון הדר ואנחנו מפעילים בבית-הספר פעילויות רבות בנושא מניעת עישון.

ירדן קליימן: אני מבקשת לשתף אתכם בחוויה אישית ובדעתי.

ירדן קליימן: לפני כמה ימים ביקרתי קרוב משפחה בבית החולים, יואב בן 38 חולה בסרטן ריאות שנגרם בגלל העישון.

ירדן קליימן: יואב לא עישן יותר ממה שכל שאר המעשנים מעשנים, אבל בגלל הסיגריות יואב שוכב כבר שנתיים בבית החולים.

ירדן קליימן: 80 אחוזים מכלל מקרי סרטן הריאה מופיעים אצל מעשנים ושכיחותה של מחלה זו עולה בהתמדה.

ירדן קליימן: אני בטוחה שאף אחד מכם לא היה רוצה להיות במצבו של יואב ואני גם בטוחה שאף אחד מכם לא היה רוצה לראות את ילדיו במצב זה.

ירדן קליימן: יואב הוא לא היחיד שהגיע למצב כזה בגלל העישון אלא יש עוד הרבה מאוד כמוהו והוא הרבה מאוד שמתים כתוצאה מכך.

ירדן קליימן: לפני שיואב חלה בסרטן הריאות ניסינו לגרום לו להפסיק לעשן.

ירדן קליימן: הוא לא היחיד שניסיתי לשכנע אלא יש עוד הרבה כאלה, אבל זה לא עזר, זה לא עזר לאף אחד מהם.

ירדן קליימן: אנשים לא מבינים שהעישון הוא חרב פיפיות ושלהנאה נלווה נזק חמור.

ירדן קליימן: לי אין את הכוח לגרום לאנשים אחרים להפסיק לעשן, אבל בעזרתכם, בעזרת כל אחד מהמתנגדים לעישון, המשימה היא אפשרית.

ירדן קליימן: העישון כרגע הוא גורם הנזק העיקרי בבריאות הציבור בארצות-הברית.

ירדן קליימן: כאשר אנחנו שומעים על אנשים מתים מסרטן, אנו מזדעזעים, אבל האם ניסיתם אי פעם לחשוב בגלל איזו שטות זה נגרם?

ירדן קליימן: ניסיתם אי פעם לחשוב במה ההנאה הזו מסתיימת?

ירדן קליימן: כאשר מחבל מתאבד בקניון אנו לא מבינים איך יש לו את הזכות להרוג כל כך הרבה חפים מפשע, אבל האם חשבתם לפעמים מאיפה למעשן בקניון יש את הזכות להרוס לאנשים את בריאותם ובסופו של דבר גם להרוג אותם?

ירדן קליימן: כמו שאסור למחבל להיכנס לקניון, גם לסיגריה אסור כי שניהם רוצחים.

ירדן קליימן: הם לא רק מזיקים למי שמשתמש בהם, אלא גם למי שסובב אותם.

ירדן קליימן: כאשר מישהו מעשן לידי, הוא פוגע בי, הוא גורם לי נזק בגוף ואין לו זכות לעשות זאת.

ירדן קליימן: כאשר יש מקומות בהם מותר לעשן, אבל זה אומר מקומות בהם מותר להתאבד ולרצוח.

ירדן קליימן: כדי להביא לשינוי צריך להתחיל לפעול ולעצור את הנזק הזה.

ירדן קליימן: אתם ורק אתם מסוגלים לעשות את השינוי ולהפסיק את העישון.

ירדן קליימן: אתם מסוגלים להציל חיים.

ירדן קליימן: אתם שואלים איך לעשות את זה, איך להביא להפסקת אש בין הסיגריה לבריאות?

ירדן קליימן: זה כבר תלוי בכם, האנשים שאחראים על המדינה שלנו.

ירדן קליימן: אמנם יש חוק שקובע שאסור לעשן במקומות ציבוריים, אבל צריך לדאוג שגם יאכפו אותו.

ירדן קליימן: כמו שבעקבות חוק שאוסר גניבה הגנבים נענשים, כך צריך להיות בחוק העישון.

ירדן קליימן: האנשים שדואגים לביטחוננו, מהממשלה ועד המשטרה, צריכים לדאוג לכך שלא יעשנו במקומות ציבוריים.

ירדן קליימן: כאשר יש אירוע משפחתי וחבורת בני משפחה מעשנת, מי אני שאבוא ואעצור אותם?

ירדן קליימן: כל מי שיבוא ייכשל במשימה, אבל לא אם תהיה לזה מודעות גדולה יותר בקרב הציבור, לא אם הם יכירו בסכנות הצפויות להם, לא אם יהיו פקחים שידאגו לכך שלא יעשנו.

ירדן קליימן: הורים שמעשנים, בעיניי הם חסרי אחריות.

ירדן קליימן: אמנם הם דואגים שהילדים שלהם לא יצאו בלי מעיל מהבית, שישטפו ידיים לפני האוכל ושלא יאכלו שוקולד ודברים שלא טובים לבריאותם, אבל הם לא שמים לב לנזק שהם גורמים להם באמצעות העישון.

ירדן קליימן: נראה שקיימת השפעה שלילית ארוחת טווח על התפתחותם הנפשית והשכלית של ילדים להורים שנהגו לעשן ליד ילדיהם.

ירדן קליימן: בעשרת הדברות כתוב לא תרצח – העישון הפסיבי הוא רצח במלוא מובן המילה.

ירדן קליימן: המחקרים קובעים שבשנים הקרובות ימותו מאות מיליוני בני אדם בשל נזקי העישון, העישון עלול לפגוע במערכות הגוף, לעתים פגיעה בלתי הפיכה ולעתים יתגלה הנזק בשלב מאוחר מדי.

ירדן קליימן: תמיד ובכל שלב כדאי להפסיק לעשן ועל כל אחד מאתנו לעשות כל שיש לאל ידו כדי להביא לשינוי.

ירדן קליימן: יש אמצעים שעשויים לסייע למעשנים להיגמל.

ירדן קליימן: לסיכום.

ירדן קליימן: נזקי העישון הינם רבים ומגוונים.

ירדן קליימן: כיום אין כל ספק בדבר הנזק הכבד שמסב העישון לבריאותם של נשים, גברים, בני נוער וילדים קטנים, ובנוסף לכך עישון סיגריות מהווה גורם עיקרי להתפתחות סוגי סרטן כמו סרטן הלוע, הוושט, והחיך.

ירדן קליימן: זה גורם להיווצרות סרטן שלפחות השתן, הלבלב, הכליה והקיבה, ובמחלות לב זה גורם למחלות בדרכי הנשימה, לפגיעה בפוריות וכולי.

ירדן קליימן: העובדות ששמעתם כאן לקוחות ממחקרים, מאמרים ורופאים וכולן ישירות.

ירדן קליימן: הסיגריה היא רוצחת, העישון הוא מתכון למוות והוא התגרות בגורל.

ירדן קליימן: אז תגידו לי אתם, זה שווה את זה?

ירדן קליימן: אל תעשו את הטעות של יואב.

לינסיה מצנר: השלב הבא הוא טיפול בדילמות מוסריות.

לינסיה מצנר: תלמידי בית-ספר קשת מחלקים כרגע נייר ובו דילמה אחת.

אמנון זך: אני רוצה להתנצל כי לאחר דבריי אעזוב את הישיבה מאחר שעליי להשתתף בישיבת ועדת כנסת אחרת.

אמנון זך: אני רוצה להעלות דילמה אחת שמאוד חשובה לנו, לשלטון המקומי.

אמנון זך: אחת הדילמות הקשות ביותר של בני נוער היא השאלה אם אתה יודע על חבר שמעשן, לוקח סמים קריטיים, האם לגלות או לא לגלות, האם זו הלשנה או הצלה.

אמנון זך: חשוב שתדונו בעניין הזה כי זה חלק מהנושא.

אמנון זך: אני מקווה שתדעו להעביר את המסר היום שזו הצלה ולא הלשנה.

אמנון זך: תודה ותודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב על שהעלית את הנושא לסדר היום.

תמיר: כבוד יושב-ראש הוועדה, הרב נסים זאב, קהל נכבד.

תמיר: אנחנו תלמידים בבית-ספר קשת.

תמיר: כבר שלוש שנים אנחנו חברים בפרלמנט הבריאות בו אנחנו עושים פעולות בנושא מניעת עישון, סמים ואלכוהול בבית-הספר ומחוצה לו.

תמיר: אחת הדרכים באמצעותן אנו עובדים בנושא העישון היא באמצעות כלי מאוד חשוב – הדילמה.

תמיר: היום אנחנו נציג בפניכם דילמה אמיתית שעמדה בפני בני נוער בגילנו.

תמיר: באמצעות הדילמה הזו אנחנו מקווים שאתם תוכלו להרגיש כפי שאנחנו מרגישים ומתייחסים לעישון.

ערבה: אני בת 15, תלמידה בבית-ספר קשת.

ערבה: אני יודעת שיש ילדים שלא יכולים לעמוד על שלהם ולומר לא.

ערבה: אנחנו בפרלמנט רוצים לעזור להם כדי שידעו שיש הרבה ילדים שלא מעשנים ויודעים לומר לא.

ערבה: אני מכירה ילדים בני 10 שמעשנים ואותם צריך לעצור.

ערבה: עם הכוח שלנו ושלכם נוכל לעצור את זה ולהפסיק את תופעת הסיגריות בקרב בני הנוער בישראל.

ערבה: הדילמה שאני אקריא אותה עכשיו היא מאוד אמיתית וחשובה, ואני בטוחה שכמעט אין ילד שלא נתקל בדילמה כזאת.

ערבה: "אני נער בן 13.

ערבה: השנה התחלתי ללמוד בחטיבה.

ערבה: בתוכנית שהעבירו לנו המחנכות בכיתה, שוחחנו על נזקי העישון והחוקים שנחקקו למניעת העישון.

ערבה: אני מאוד נמשך לעישון סיגריות ולעתים אף מעשן מחוץ לבית-הספר כי בבית-הספר אסור.

ערבה: בביתי אבא ואימא מעשנים ומעולם לא עלה הנושא של נזקי העישון לדיון במשפחה.

ערבה: האם אהפוך למכור לעישון בגלל הוריי?

ערבה: האם הכול תלוי אך ורק בי?"

תמיר: אם אפשר, תקראו עכשיו את הדילמה שוב.

תמיר: אני מבקש שכל אחד יבחר עמדה אחת מבין שתי העמדות שערבה הקריאה ויחשוב על הטיעונים שהביאו אותו לבחור בעמדה זאת.

תמיר: אנחנו מקווים שהגעתם להחלטה.

תמיר: כל מי שבחר באפשרות הראשונה "האם אהפוך למכור לעישון בגלל הוריי" – בבקשה להרים את היד.

תמיר: אני מבין שהשאר בחרו באפשרות השנייה ואני מבקש מכם לומר לנו למה בחרתם באפשרות הזאת ומה הטיעונים לבחירה זאת.

תלמידה: אני בחרתי באפשרות השנייה בגלל שלדעתי אפילו אם ההורים שלי מעשנים, זה לא שהם מכריחים אותי לעשן ותמיד אני יכולה לומר לא.

תלמידה: למרות שיש השפעה, בכל-זאת לדעתי זה תלוי בי כי אם אני לא רוצה לעשן, אף אחד לא יכריח אותי לעשן, וגם אם אני אתחיל לעשן, אוכל לנסות להפסיק.

תלמידה: למרות שנאמר כאן שאחוז הנגמלים הוא נמוך, בכל-זאת אם מפסיקים לעשן בהתחלת העישון, יש יותר סיכויים להפסיק.

טל: אני חושבת שחשוב לפעמים להבין את העמדה השנייה אפילו שלא מסכימים אתה.

טל: אני חושבת שזה יכול להיות תלוי בהורים כי בסופו של דבר איך שהאדם גדל להיות זה מתבטא במה שהוא לומד בבית ובמה שהוא מקבל מההורים שלו .

טל: בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים לכבד את ההורים שלהם, אנחנו מקבלים מהם מסרים רבים שיכולים להשפיע.

טל: אני בהחלט יכולה להבין איך מישהו מתחיל לעשן, כאשר הוריו לא עודדו אותו והעבירו אליו דעה הפוכה.

טל: אני חושבת שאם אדם החליט להיות הורה, הוא צריך לקחת את האחריות ולחנך את ילדיו לדברים שישמרו עליו.

טל: אני חושבת שזה חוסר אחריות מצד ההורים אם הם לא מלמדים את ילדיהם לפעול בצורה הנכונה.

תומר: מישהו יכול לומר למה אף אחד לא בחר באפשרות הראשונה?

תומר: יכול להיות שאם יש לחץ מהסביבה ואתה לא יודע שהדבר מזיק, אלא אתה חושב שזה דבר נכון, נסו לדמיין לעצמכם שאתם במקום הילד הזה שההורים שלו מעשנים ואף אחד לא אומר לו שזה דבר רע.

תלמיד: אני רוצה לומר משהו בקשר לריח של העישון.

תלמיד: אם ההורים עישנו בזמן שהתינוק היה בבטן, התינוק כבר התרגל לריח של העישון ולמד לאהוב אותו.

תלמיד: לכן אני תומך בדעה הראשונה של התלמיד ששואל האם אהפוך להיות מכור לעישון בגלל הוריי, כי ברגע שאתה מריח את הריח של העישון ואתה אוהב אותו, זה גורם לך לרצות לעשן וגם אם לא תעשן, עדיין תהיה מושפע מהעישון ומהתוצאות שייגרמו בעתיד.

תומר: אם מתרגלים לעישון בגיל צעיר, כנראה שבאמת זה לא תלוי בך.

ערבה: גם המבוגרים מוזמנים להשתתף בדיון שהוא פתוח לכולם.

יובל רביבו: אני חושב שכאן יש שילוב של שני הגורמים.

יובל רביבו: כמובן שהדברים תלויים רק בנו ואני יכול לתת לכם דוגמה אישית.

יובל רביבו: אני מעולם לא עישנתי סיגריה ולא נמשכתי אליה, אבל היו סביבי חברים שעישנו וזה היה חלק מהתרבות של אותם זמנים.

יובל רביבו: אותי זה אף פעם לא משך.

יובל רביבו: אתן לכם דוגמה שנתקלתי בה בעבר במשטרה כאשר עצרנו נער שהשתמש בסמים בכמויות גדולות מאוד, ופתאום קיבלתי טלפון מאביו ששאל אותי למה עצרנו אותו, למה אנחנו פותחים לו תיק ולמה הוא במעצר.

יובל רביבו: אמרתי לו שמדובר בכמויות אדירות של סמים, הנער משתמש בסמים, סוחר בסמים, מספק לחברים אחרים, אבל האבא לא הבין את מהות העניין.

יובל רביבו: אז הבנו שהמסר שהנער מקבל מהבית הוא מסר שמשפיע על ההחלטות שלו.

יובל רביבו: אי אפשר לנתק את מה שאתה מקבל מהבית, להתמודד עם מה שקורה בחוץ ולהתנתק ממה שקורה בבית.

יובל רביבו: לכן יש חלק חשוב גם להורים ויש כמובן חלק חשוב לאני שלך ולעצמאות שלך.

בלהה נוי: כמו שאתם רואים גם בין מבוגרים יש חילוקי דעות ואני קצת חולקת עליך.

בלהה נוי: מכיוון שראיתי שהדיון הוא כל כך בוגר, אני רוצה להכניס מושגים שלומדים בפסיכולוגיה ובחינוך והם נקראים מוקד שליטה פנימי לעומת מוקד שליטה חיצוני.

בלהה נוי: אני חושבת שאנשים נחלקים על פי האמונה שלהם במוקד השליטה.

בלהה נוי: אם השליטה על החיים שלנו נמצאת בתוכנו, או אנחנו קורבנות של נסיבות.

בלהה נוי: אני חושבת שככל שאדם מתקרב יותר אל האמונה שהחיים שלו בידיו, הגורל שלו בידיו, גם אם הנסיבות מאוד קשות, גם אם הפיתויים מאוד קשים, האדם הזה מגיע הרבה יותר רחוק והוא אדם הרבה יותר אוטונומי וחופשי להחליט, דבר אליו אנחנו שואפים, לחנך אתכם להיות אנשים שיש לכם דעה עצמית.

בלהה נוי: הנימוקים ששמעתי הם באמת בכיוון הזה של מוקד שליטה פנימי ואנחנו מכירים הרבה מאוד אנשים שחיו בתנאים הכי קשים שבעולם וזה לא רק העניין של עישון או לא עישון.

בלהה נוי: אתם יכולים לקחת את כל התנהגויות הסיכון, אלימות, סמים, ולא רק התנהגויות סיכון, והשאלה היא האם אני רק מושפע, האם אני רק מגיב, או שאני מחליט.

בלהה נוי: ככל שאתם תכוונו את עצמכם ותאמינו בעצמכם שאתם יכולים להחליט, החיים שלכם יהיו הרבה יותר בשליטתכם.

בלהה נוי: תזכרו, מוקד שליטה פנימי.

קריאה: האם יש גיל מסוים שאנחנו יכולים לומר שהמוקד הזה בוגר מספיק כדי להיעזר בו?

קריאה: בכל-זאת יש תקופת ילדות שלהורים כן יש השפעה מאוד גדולה.

קריאה: האם אפשר לציין איזושהי נקודת מפנה מבחינת היכולת של המוקד להשפיע?

בלהה נוי: ההשפעה של ההורים תמיד צריכה להיות גדולה ובדרך כלל הורים אוהבים את הילדים ורוצים את טובתם, אלא שבמקרה הזה אין להם שליטה על עצמם.

בלהה נוי: אני כן אתייחס, כי הזכרתם את קולברג שפיתח את דיוני הדילמה וניסה את הדילמות האלה על אסירים מבוגרים והרבה פעמים אסירים הגיבו בצורות מאוד נכונות בהתנהגויות הרצויות.

בלהה נוי: יש פה שני דברים – יש יכולת שכלית, וראינו שהתלמידים מבחינת היכולת השכלית לתת נימוקים, ולא משנה לאיזה דעה, היכולת השכלית מאוד מתקדמת, אבל יש הבדל בין הפוטנציאל השכלי לבין התנהגות בפועל ואנחנו רואים שהרבה מאוד אנשים מאוד אינטליגנטיים, כאלה שיכולים להיות פרופסורים, אבל עדיין ההתנהגות שלהם תהיה התנהגות עם מוקד שליטה חיצוני.

בלהה נוי: לכן אני חושבת שכל אחד יכול והתפקיד שלנו כמחנכים הוא לעזור.

בלהה נוי: אני מאוד מתפעלת מהנימוקים.

בלהה נוי: זה לא כל כך משנה לאיזה דעה, אבל הבגרות של הנימוקים היא מאוד גבוהה.

לינסיה מצנר: תודה לכל המשתתפים.

לינסיה מצנר: גם מהדיון הקצר הזה אנחנו לומדים הרבה.

פארח: אני יושב-ראש המועצה למניעת התמכרויות בעיר כרמל ועיקר פעילותי היא עם הנוער ועם הקהילה.

פארח: מקובל ורצוי שכל הזמן נעביר את העשן לאחרים ונאמר שזה בגלל דבר כזה או אחר, אבל מהצד השני אנחנו לא יכולים להתעלם מהגורמים שיכולים להתערב ולהשפיע על החברה.

פארח: אנחנו רוצים להאמין ואנחנו רוצים לחזק את האני של המתבגר ושל הנער כדי שהוא יתמודד ותהיה לו שליטה פנימית להתמודד עם תופעות חברתיות כמו עישון והתמכרויות שונות לתחלואי החברה, אבל אנחנו גם לא רוצים – ואני כבוגר לא רוצה – להתעלם מן האחריות המוטלת עלינו, על עצמנו.

פארח: כאן אנחנו רוצים שבני הנוער והילדים הם אלה שיעלו את המודעות בקרב ההורים שלהם ולא ישבו בצורה פסיבית ויאמרו שההורים גרמו להתנהגותם.

פארח: מצד אחד אנחנו רוצים שהילדים יאמרו את האני מאמין שלהם וינקטו עמדה משלהם כלפי כל תופעה, אבל מהצד השני אנחנו גם רוצים להעלות את המודעות אצל הבוגרים כנגד התופעות ולא לתת להם להתנהג בצורה חופשית בדברים שיכולים להשפיע על הבריאות שלנו.

ירדן קליימן: אני רוצה לספר לכם סיפור אמיתי.

ירדן קליימן: ילד בכיתה ג' בבית ספר כלשהו הגיש את המחברת למורה והמורה גילתה שכל המחברת מלאה בציורים של סיגריות.

ירדן קליימן: המורה לקחה את המחברת למנהלת והמנהלת הזמינה את אביו של הילד.

ירדן קליימן: האב סיפר שהוא מצייר ביחד עם הבן שלו את הציורים האלה.

ירדן קליימן: זה רק מעיד עד כמה להורים יש השפעה על הילדים.

ירדן קליימן: אני יכולה לומר לכם שההורים שלי מאוד משפיעים על כל דבר שאני עושה בחיים וכל דבר שהם ימליצו לי לעשות, אני אקבל זאת כי אני יודעת שזה לטובתי.

ירדן קליימן: בהחלט להורים יש השפעה מאוד גדולה על הילדים וטוב שכך, להוציא את המקרה הספציפי הזה עליו סיפרתי לכם.

ערבה: זה לא רק השפעת ההורים.

ערבה: אם אני גדלה בבית של מעשנים, זה יכול להשפיע עליי מאוד.

ערבה: אני אישית גדלה בבית של מעשנים ואני מסתובבת עם ילדים רבים שמעשנים, אבל אני גם יודעת לומר לא.

ערבה: הבעיה היא שיש ילדים שלא יודעים לומר לא ואנחנו כאן כדי לעזור להם ורוצים שכל אחד מכם יעזור להם.

תלמיד: אני חושב ששתי הדעות הן נכונות.

תלמיד: גם ההורים שלי משפיעים מאוד על מה שאני עושה, אבל מצד שני אני גם יודע לקחת את הדברים הטובים יותר, אם אני חושב שהם אומרים לי משהו שלדעתי הוא לא נכון, אני אומר להם זאת ושואל.

תלמיד: אם לא אקבל תשובה מצדיקה, לא אעשה את מה שהם אומרים.

תלמיד: ההחלטה אם לעשן או לא היא החלטה שתלויה רק באדם עצמו.

תלמיד: אם אחליט לעשן, זאת תהיה החלטה שלי, אבל הגורמים שעלולים להשפיע על ההחלטה שלי זו הסביבה בה אני חי.

תלמיד: אני חושב שהסביבה שלנו צריכה להיות מספיק בוגרת, מספיק טובה ומספיק הגיונית כדי להפעיל לחץ בכיוון ההפוך, להפעיל לחץ נגד עישון, וכך ההחלטות האישיות יהיו טובות יותר.

לינסיה מצנר: תודה רבה לכל אלה ששיתפו אותנו בנימוקים שלהם.

לינסיה מצנר: כאשר מקיימים דיון דילמה בבית ספר, אנחנו לא מסכמים בקביעת העמדה הנכונה כי אין עמדה נכונה, כי ההשפעה של ההורים היא ללא ספק מאוד מאוד חשובה ושמענו כבר את דוקטור נוי, ואין ספק שמיקוד שליטה פנימי של כל אחד מאתנו יוביל אותנו לקבלת החלטות אחראיות.

לינסיה מצנר: הדילמה השנייה שכרגע מחלקים אותה, בהקשר של הכנסת ושל המכובדים שיושבים כאן, אנחנו לא יכולים לקיים את כל מלוא התהליך כפי שאנחנו עושים אותו בבית הספר, אבל לפחות אנחנו טועמים קצת מהתהליך אותו עוברים התלמידים.

לינסיה מצנר: הדילמה השנייה גם היא מערבת התלבטות בקשר עם הורים.

לינסיה מצנר: אתם מתבקשים לקרוא את הדילמה ואני מזמינה את התלמידים להמשיך להוביל את הדילמה השנייה.

סתיו: כבוד יושב-ראש הוועדה, הרב חבר הכנסת נסים זאב, גבירותיי ורבותיי.

סתיו: גלעד ואני נציגי פרלמנט בריאות מבית הספר קשת.

סתיו: אנחנו בעיקרון כבר שלוש שנים בפרלמנט.

סתיו: עשינו מגוון פעילויות בנושא מניעת עישון ונזקי העישון ונציג בפניכם את הדילמה הבאה.

גלעד: דילמה של תלמידת כיתה י"א.

גלעד: "במשפחתי אבי מעשן.

גלעד: יום אחד בשיחה שהתפתחה ליד השולחן בארוחת הערב הבטיח אבא לכולנו שהוא מפסיק לעשן.

גלעד: הוא נקב בתאריך ומאז כולנו ציפינו לא לראותו יותר עם סיגריה בפה.

גלעד: אכן, מאותו ערב לידינו הוא לא עישן.

גלעד: יום אחד הגעתי לעסק בו אבי עבד, הוא לא שם לב לכניסתי ולתדהמתי ראיתיו מעשן.

גלעד: הוא עשה זאת בטבעיות שהוכיחה לי שאולי הוא מעולם לא הפסיק.

גלעד: הייתי בהלם.

גלעד: אבי מצטייר בעינינו וגם בעיני אחרים כאדם ישן והגון.

גלעד: האם ייתכן שאבא שיקר?

גלעד: הבטיח ולא התכוון?

גלעד: התכוון ולא עמד בזה?

גלעד: מדוע הוא לא סיפר לנו את האמת והוא עושה זאת מאחורי גבינו?

גלעד: כל השאלות הציפו אותי בבת אחת".

גלעד: אני מבקש להציג בפניכם שתי עמדות ומבקש מכם לבחור באחת מהן.

גלעד: האם עלי לשוחח עם אבי על מה שראיתי?

גלעד: האם עלי לשמור בליבי את העובדה, כדי לא להבין אותו?

גלעד: האם מישהו בחר בעמדה הראשונה?

תלמידה: אני מבית הספר בג'לג'וליה.

תלמידה: בחרתי בסיטואציה הראשונה – האם עלי לשוחח עם אבי על מה שראיתי.

תלמידה: אני חושבת שאם אבא שלי יכול להתאפק, לשלוט בעצמו ואמר לנו שלא יעשן מולנו כך שלא יזיק לנו, אבא שלי גם יכול להתאפק ולא לעשן בעבודה.

תלמידה: אני הייתי הולכת לשוחח אתו ולברר אתו למה הפר את ההבטחה שהבטיח.

גלעד: מישהו רוצה להתייחס לסיטואציה השנייה?

תלמידה: אני מבית ספר אורט רמות.

תלמידה: אני חושבת שאסור לי לשמור את הדברים שלי בבטן כי יכולה להיווצר סיטואציה ממש לא נעימה כאשר אני מבקשת כסף מאבא לטיול או משהו, ואם הוא לא ייתן לי אני אומר לו שהוא מעשן למרות שהוא הבטיח לא לעשן.

תלמידה: זה לא כל כך יעזור לו אם אני אשמור את הדברים בבטן אלא אני אוכל לעזור לו רק על ידי זה שאני כן אדבר אתו.

גלעד: אני בחרתי בעמדה מספר 1, האם עלי לשוחח עם אבי על מה שראיתי – וזה בגלל שאני מאמין ביחסים פתוחים.

גלעד: עם ההורים שלי אני מדבר על הרבה דברים, ואם הייתי רואה את אבי מעשן, יכול להיות שזה היה גורם לו לרגשות אשם, אבל אני חושב שהוא היה מבין שהוא אכזב אותי.

גלעד: אני חושב שאין אבא שרוצה לאכזב את הילד שלו ולכן הוא היה מפסיק לעשן, דבר שהיה טוב לשני הצדדים.

קריאה: אני מבקשת להפנות את תשומת לבכם לנקודה מאוד חשובה שהיא קיימת בדיוני הפרלמנט.

קריאה: שמתם לב שהמנחים שלנו שיתפו אתכם גם במה שהם חושבים וגם במה שהם חווים וגם בעמדות האישיות שלהם, דבר שהוא מאוד חשוב מפני שאז הדיון הוא פתוח ואמיתי.

קריאה: אני מזמינה את כולכם לראות את הדיונים האמיתיים כי כאן כולנו מאופקים בגלל כבוד המקום, כאשר בדיונים שמתקיימים יש הרבה מאוד רגשות וחשיבה, הכול עולה והדיונים הם מאוד מאוד משמעותיים.

לינסיה מצנר: תודה רבה לתלמידי בית ספר קשת ולכל המשתתפים.

לינסיה מצנר: אחד הכישורים שמאוד חיוניים לנו כבני אדם היא היכולת לנהל שיחה בין תלמיד לתלמיד, בין מבוגר לתלמיד, בין מורה לתלמיד, בין מורה להורים ובין ילדים להורים.

לינסיה מצנר: דרך הדילמות אפשר לפתח גם את הכישורים האלה של ניהול דיבור אמיתי כאשר כל אחד מכבד את העמדה של בן השיח שלו וזה בהחלט יוביל לחשיבה ולליבון.

לינסיה מצנר: שוב תודה לכל מי שהוביל את דיוני הדילמה.

לינסיה מצנר: אנחנו עוברים להדגמה השלישית ואנחנו מזמינים את תלמידי אורט רמות להציג את פעילות בית הספר שלהם.

דרורה קרניאל: באורט רמות פרלמנט הבריאות פעיל כבר מספר שנים אבל השנה הוא היה פעיל במיוחד ומעבר ליציאה להשתלמויות הייתה גם פעילות מאוד ענפה בבית הספר שהגיעה לשיאה ביום הבריאות שערכנו ממש לא מזמן ותיכף תראו תמונות מהיום הזה.

דרורה קרניאל: בכוונה שמנו כאן תמונה של אביב ופריחה בבית הספר, כי אנחנו חושבים שהבריאות מתקשרת לאוויר צח, לפרחים, ובוודאי לחיים ללא סיגריות.

דרורה קרניאל: לכן עישון לא בבית ספרנו.

דרורה קרניאל: זה בית-הספר שלנו.

דרורה קרניאל: השאיפה שלנו היא למנוע עישון ולקדם בריאות.

דרורה קרניאל: כאשר חשבנו על יום הבריאות אמרנו שלפחות רשמית לא נמקד אותו כל כך רק במניעת עישון - למרות שבסופו של דבר הוא כן היה מאוד ממוקד בזה – אלא הוספנו גם קצת לקראת הקיץ טיפול בנזקי שמש ועוד כמה דברים כמו תזונה נכונה וכולי.

דרורה קרניאל: כאמור, הדבר העיקרי היה נושא מניעת העישון.

דרורה קרניאל: לפעילות היו שותפים כל אנשי בית הספר.

דרורה קרניאל: מנהלת בית הספר שנאלצה לעזוב את הישיבה – ומביעה התנצלות על כך – משום שעכשיו מתקיים בתיכון מבחן בגרות במתמטיקה והיה קשה להשאיר את בית הספר בלי נוכחותה ובצדק, נתנה את ברכתה לכל הפעילות בנושא.

דרורה קרניאל: אני פעלתי כרכזת, היועצות פעלו, אחות בית הספר הייתה מאוד פעילה, המורים היו פעילים, יש לנו בבית הספר גם חיילים מתנדבים שהיו פעילים, וכמובן מועצת התלמידים שרק חלק ממנה נמצאת כאן - כולם נתנו יד לפעילות.

דרורה קרניאל: הייתה היערכות ופעולת הכנה מאוד יפה עם הרבה מאוד ישיבות של חברי המועצה.

דרורה קרניאל: קבענו שם ליום הזה והוא מודעות לבריאות.

דרורה קרניאל: החלטנו את מי אנחנו מביאים להרצות, איך ייראה היום וכולי.

דרורה קרניאל: כל זה נקבע בהרבה מאוד ישיבות בהן ישבנו.

דרורה קרניאל: כמו שאתם רואים, היום הזה התקיים ממש לאחרונה.

דרורה קרניאל: החלטנו שיהיה סבב של פעילויות והחלטנו שאנחנו משקיעים את המאמצים שלנו הפעם בחטיבת הביניים ולא בתיכון.

דרורה קרניאל: התיכון עכשיו עסוק במבחני בגרות וחששנו שלא יהיה להם כוח וראש פנוי לנושא הזה.

דרורה קרניאל: מאחר שרצינו התייחסות רצינית, אמרנו שהיום יהיה עבור חטיבת הביניים.

דרורה קרניאל: לאור ההצלחה, אולי נחשוב על פעולה בתחילת שנה הבאה לתלמידי התיכון.

דרורה קרניאל: קירות בית הספר קושטו בפוסטרים ובעבודות שחלקן הילדים הכינו, כאשר חלק גדול המועצה עשתה, חלק אספנו מהאגודה למלחמה בסרט ומלשכת הבריאות, וגם האחות הביאה חומר מהמקומות שלה.

דרורה קרניאל: הגענו לכמויות גדולות של דברים שאפשר לקשט אתם ובהמשך תראו איך נראה בית הספר.

דרורה קרניאל: היו הרצאות, הרצאה של רופא, הרצאה של אישה שדיברה בקשר לגיל ההתבגרות, ואנחנו נראה עכשיו איך זה נראה בפועל.

דרורה קרניאל: כאן אתם יכולים לראות את חברי המועצה ובצד אפילו רואים את החייל.

דרורה קרניאל: כך נראה בית הספר כשהיה כולו לבוש בריאות.

דרורה קרניאל: קישטנו את הקירות לקראת היום הבינלאומי ללא עישון שיבוא.

דרורה קרניאל: יש דברים שהיו לפני כן, כי הפעילות כבר הייתה לפני כן לגבי מניעת עישון.

דרורה קרניאל: אלה תמונות של הפעילויות, אלה תמונות של חזיר שהיה מעשן פסיבי במשך שלוש שנים ואתם רואים ריאות של חזיר בריא לעומת ריאות של חזיר חולה, ואלה תמונות שהיו על הקירות.

דרורה קרניאל: היה לנו דוכן בו חילקנו לתלמידים את החוברות, את המדבקות, והייתה שם פעילות של חתימות על עצומה נגד העישון הפסיבי.

דרורה קרניאל: סביב החתימות היה שלב מאוד מעניין כאשר ילדים עמדו מסביב והיו ויכוחים ודיונים.

דרורה קרניאל: כאן המנהלת שלנו חותמת.

דרורה קרניאל: היה מצב שילדים ישבו, דיברו והתווכחו סביב העניין הזה וזה היה בצורה לא פורמאלית.

דרורה קרניאל: בכיתות, הדילמות האלה ועוד פעילויות.

דרורה קרניאל: לקראת הסיום עשינו משוב ופרלמנט התלמידים קיבל את הנקודות הגבוהות ביותר.

דרורה קרניאל: ההצלחה הגדולה ביותר הייתה של העמיתים בכיתות.

דרורה קרניאל: כאן המורה עומדת בצד כשהיא אדישה לגמרי והילדים מקשיבים בצורה מדהימה.

דרורה קרניאל: על הלוח אפשר לראות כל מה שהם כתבו.

דרורה קרניאל: כאן אתם רואים את הרופא שנתן הרצאה בנושא הבריאות, מניעת עישון, וכאן רואים את כל הילדים מרותקים להרצאה.

דרורה קרניאל: התמונה הזאת מאולפן התקשורת, כאשר נירה שוויקי נתנה הרצאה בליווי של סרטים וקטעי קולנוע.

דרורה קרניאל: הפעילות בכיתות כללה שעה בה דיברו על הדילמות ועל כל נושא הבריאות ואחר כך הכנת סיסמאות ופוסטרים אתם קישטו את הכיתות.

דרורה קרניאל: הנה סיסמה אחת שיצאה עם ציור של תרנגול שמקיא סיגריה.

דרורה קרניאל: "אנחנו סובלים, אתם מעשנים".

דרורה קרניאל: בסיום לא ויתרו על עזרה בניקיון ובית הספר נשאר מאוד יפה.

דרורה קרניאל: כולם החליטו פה אחד לא לעישון וגם לא לעישון פסיבי.

לינסיה מצנר: תודה לדרורה ולבית ספר אורט רמות.

לינסיה מצנר: אנחנו מזמינים את הגימנסיה העברית לחלק האחרון של התוכנית כדי שיראו סימולציה קטנה של פעילות שתיעשה בבית הספר.

תלמידה: שלום.

תלמידה: אנחנו תלמידי ח' בבית הספר גימנסיה.

תלמידה: אנו חברי פרלמנט הבריאות.

תלמידה: הצטרפנו לפרלמנט הבריאות במטרה להגביר את המודעות שלנו ושל חברינו לסכנות שבעישון סיגריות ונרגילה והתמכרויות אחרות כגון אלכוהול וסמים.

תלמידה: במהלך השנתיים האחרונות השתתפנו במפגשים של הפרלמנט העירוני במקומות שונים ברחבי ירושלים.

תלמידה: במפגשים אלה למדנו על הסכנות שבעישון ושמענו הרצאות רבות מפי אנשים שנפגעו מעישון.

תלמידה: ההרצאות האלו נתנו לנו את הכלים כדי להעביר את הידע שנרכש לחברי כיתתנו.

תלמיד: במסגרת הרחבת פעילות הפרלמנט לטיפוח אורח חיים בריא, בחרנו לפעול, לטפח ולשפר את מראה בית הספר ולדאוג לניקיונו.

תלמיד: פעילות זו באה לידי ביטוי בפיתוח חדרי השירותים כדי להפוך אותם לנקיים יותר וראויים לשימוש.

תלמיד: לפני מספר שנים חברי פרלמנט הבריאות חיברו אמנה נגד עישון.

תלמיד: השנה שידרגנו אותה והחתמנו עליה תלמידים, מורים, הורים והנהלה.

תלמיד: בעקבות הניסוח החדש של האמנה, מנהלת חטיבת הביניים הפסיקה לעשן.

תלמיד: פרלמנט הבריאות הינו מסגרת נוספת בה ניתנת אפשרות לתלמידים לקחת אחריות על עצמם ועל חבריהם, והנה דוגמה אחת.

נגה טובלי: אני מורה בגימנסיה.

נגה טובלי: אני יודעת שכולכם עייפים ורעבים ולכן נעשה את זה קצר.

נגה טובלי: אספתי מספר בודד של תלמידים מפרלמנט הבריאות שעובד מאוד יפה בגימנסיה.

נגה טובלי: רשמתי על הלוח עישון ושאלתי אותם מה זה אומר להם ומה זה עושה להם.

נגה טובלי: הם ענו דברים נהדרים ואנחנו נביא לכם משהו קטן ממה שעלה כאשר שני נושאים שיעלו הם הנושא של פרסומות מזיקות ולחץ חברתי.

נגה טובלי: אני משאירה את הבמה לתלמידים.

תלמיד: כשאתה בוחר לא לעשן, אתה נשאר בשליטה.

תלמיד: מהי שליטה.

תלמיד: שליטה היא כלי לשליטה עצמית.

תלמיד: במהלך חיינו מופעלים עלינו הרבה לחצים מכל הכיוונים, מהמורים, מהאחים, מההורים ומהחברים.

תלמיד: מופעל עלינו לחץ לאבד שליטה באמצעות עישון סיגריות.

תלמיד: כשאתם מודעים לסיכון שבעישון, אתם מבינים עד כמה פוגע פרסום הטבק.

תלמיד: בואו נצפה ביחד בקטע המדבר על פרסומות מזיקות ופיתויים לעשן.

תלמיד: כשהחבר הכי טוב שלך מבקש ממך לעשן, מה אתה היית עושה אם היו מופעלים עליך לחצים לעשן?

תלמיד: בואו נראה מה קרה לגיל עם חבריו.

תלמיד: תוכלו להתמודד עם המצב.

תלמיד: לסיום.

תלמיד: גופך הוא כמו סביבתך הפרטית.

תלמיד: אם כל אחד ישגיח על גופו שלו ויאמץ לו חלופות בריאות בשעות הפנאי, יתכן שכדור הארץ שלנו יהיה מקום בריא יותר.

תלמיד: בואו נתחיל בבחירה לומר לא לעישון.

רחלי: אנחנו שלוש שנים בפרלמנט הזה והוא נתן לנו כלים לומר לא ולעזור לאנשים אחרים להפסיק לעשן.

רחלי: כמה מהחברים הכי טובים שלנו שהיו מעשנים בקביעות, הפסיקו והפכו ללא מעשנים לידינו.

תלמידה: הפרלמנט הזה נתן לנו את הידע איך להתמודד עם אנשים שמעשנים לידינו, איך להחליט החלטות, איך לפתור דילמות ולהגיע להחלטה הכי נכונה שאפשר להחליט אותה.

תלמידה: בקשר לעישון, הפרלמנט הראה לנו את כל הנזקים שהעישון גורם להם ואת ההשלכות שיש על מי שמעשן.

לינסיה מצנר: חברים, הייתם גם נחמדים וגם חכמים, ואנחנו גאים בכם מאוד מאוד.

לינסיה מצנר: שמענו על מנהלת חטיבת הביניים שהפסיקה לעשן.

לינסיה מצנר: יש לנו בית ספר ששבע מורות בחדר המורים הפסיקו לעשן בעקבות הפעילות של הפרלמנט.

לינסיה מצנר: אני רוצה לשתף אתכם בדבר אחרון.

לינסיה מצנר: אנחנו עובדים כבר שלוש-ארבע שנים ואנחנו חושבים שאנחנו עושים עבודה מאוד חשובה, ואתם מוכיחים שצדקנו, אבל כל דבר צריך להיבדק בצורה מקצועית.

לינסיה מצנר: השנה מתקיימת הערכה של אנשי מקצוע על כל הפעילות ואני מקווה שגם לה תהיה תרומה לצמצום המצב ונגיע למצב שבתי הספר יהיו נקיים מעישון ויהיה בהם אוויר חופשי מעישון.

לינסיה מצנר: מבקשים מאתנו להציג עכשיו עוד רשויות כי לא רק משרד החינוך ולא רק בתי הספר פועלים.

לינסיה מצנר: תודה לכולם.

פטריק ביתן: אני יושב במרכז השלטון המקומי, גוף שמרכז כ-256 רשויות מקומיות ממגזרים שונים, עם ערים גדולות וערים קטנות, מגזר יהודי, מגזר ערבי, מגזר חדרי.

פטריק ביתן: היום הוא יום חג למרכז השלטון המקומי אבל ללא ספק היום הזה הוא יום החג של פרלמנט הנוער.

פטריק ביתן: אני רוצה להודות לגברת שושנה שוהם על מפעל החיים שלה.

פטריק ביתן: מה שקורה בירושלים, מה שעושה משרד החינוך, הוא המודל ל-256 רשויות מקומיות בישראל.

פטריק ביתן: הפעילות שלכם שאולי נראית לכם ברורה, משפיעה על כ-7 מיליון אנשים.

פטריק ביתן: מעבר לזה תודה אישית על שיתוף הפעולה עם גליה שחם ודגנית פלס.

פטריק ביתן: כבר סיכמנו ברמה הלאומית שאת המודל של פרלמנט הנוער בירושלים נאמץ ברשויות אחרות עם הליווי ויישום הלקחים שלכם.

פטריק ביתן: הייתי רוצה שתהיה לכם פרספקטיבה על איך זה נראה במדינה כולה.

פטריק ביתן: יש מספר רשויות מקומיות שרוצות לשתף אתכם באותו ניסיון, אבל דעו לכם שלמשל ברמת השרון, במגזר הדרוזי- בדליה ועוספייה - במגזר הערבי – באום אל פאחם ובג'לג'וליה - במגזר החרדי – במודיעין עילית שהיא עירייה מאוד פעילה ובבני-ברק, ומעל לכל בעיריית פתח-תקוה, שם ראש העיר החליט לא מזמן שכל העיר תהיה עיר ללא עישון – בסופו של דבר אלה רשויות שעוסקות בנושא ואולי מזווית אחרת של הפעילות.

פטריק ביתן: הפעילות למעשה היא במספר מעגלים כאשר מעגל אחד הוא מעגל האכיפה.

פטריק ביתן: תפקיד הכנסת הוא ליזום חקיקה וגם ליישם אותה.

פטריק ביתן: הפעילות של החינוך מתבצעת דרך משרד החינוך, פעילות ההסברה וההורים מתבצעת דרך המתנ"סים וההורים, מתבצעת פעילות קופות-החולים והמערכת הרפואית שפועלת ומקדמת, פועלות האגודות שתורמות והמתנדבים בהן, פועלות העמותות השונות וכמובן עמוד התווך הוא הנוער שבסופו של דבר מקדם את הפעילות.

פטריק ביתן: נימה אישית.

פטריק ביתן: אני בא מצה"ל, הייתי סגן-אלוף בחיל רפואה, ואני יכול לומר לכם שהפעילות שלכם היא לאו דווקא בתחום העישון אלא אתם דור ההמשך, אתם דור העתיד של המדינה, ואחריות המודעות וההשפעה שלכם מלמטה למעלה היא כזאת כי בסופו של דבר אתם אלו שינהיגו את המדינה בעתיד כאשר כבר היום למעשה אתם משפיעים.

פטריק ביתן: בוודאי מפקדכם בצה"ל יזכו לדור עתיד שהוא מופת לישראל.

פטריק ביתן: אני רוצה להציג את סגנית ראש העיר רמת השרון ובהמשך את סגן ראש העיר דליה ועוספייה ששניהם רוצים לשתף אתכם ואולי גם לשמוע מכם את דעתכם לגבי המודל של רמת השרון והמודל של דליה ועוספייה וכך נוכל ללמוד אחד מן השני.

נורית אבנר: אני סגנית ראש עיריית רמת השרון ואחראית על תיק החינוך, תיק התרבות, תיק הנוער ואני גם יושבת-ראש מועצת נשים יישובית ואני מאוד שמחה וגאה להיות אתכם כאן היום.

נורית אבנר: תודה לך חבר הכנסת נסים זאב יושב-ראש הוועדה על האפשרות שאתה נותן לנו כאן להציג את התוכנית שלנו.

נורית אבנר: כמובן תודה גדולה על כך שנתת לבני הנוער במה כדי שיוכלו לספר על התוכנית הקיימת בירושלים בפרלמנט הבריאות.

נורית אבנר: אני רוצה לומר לכם בנימה אישית שמאוד התרשמתי מהתוכנית הזאת, מאופן ההצגה ובתפיסת האני מאמין שלי אני חושבת שאנחנו צריכים לשתף אתכם הרבה בדברים האלה כי זה אחרת כשאנחנו באים ואומרים לכם אל תעשו ואל תעשו.

נורית אבנר: אנחנו צריכים להיות אתכם בגובה העיניים, ביחד אתכם ולהביא אתכם למצב כזה שאתם לבדכם תגיעו למסקנות האלה, כי כשזה בא מכם וכשאתם השגרירים ומעבירים את זה הלאה לבני הנוער בכיתות המקבילות, בכיתות מתחתיכם, אני חושבת שיש לזה משמעות הרבה יותר חזקה מאשר כשאנחנו, הסמכות, אומרים לכם תעשו כך ואל תעשו כך.

נורית אבנר: אגב, בנימה אישית.

נורית אבנר: אני עישנתי, אמנם לא יותר מקופסא ביום, אבל התחלתי לעשן בצבא.

נורית אבנר: היום לצערי הרב מתחילים לעשן בגיל יותר צעיר.

נורית אבנר: כשנכנסתי לתפקיד בעירייה לפני שלוש וחצי שנים, הייתי מעשנת כ-4-5 סיגריות ביום.

נורית אבנר: היה יום אחד מאוד משמעותי בחיי שנהג מונית אמר לי שלא נעים לו להעיר לי, אבל יש ריח לא נעים של סיגריות ממני.

נורית אבנר: האמת היא שבעיניי זו הייתה קצת חוצפה מצידו לומר לי את זה וקצת נעלבתי ונפגעתי, אבל מיד הוא אמר לי שהוא היה במצב שלי והוא הפסיק לעשן.

נורית אבנר: הוא המליץ לי גם לקחת סוג מסוים של כדורים.

נורית אבנר: לקחתי את זה לתשומת ליבי.

נורית אבנר: הייתי כל כך עצבנית והלכתי לפיצוציה לקנות סיגריות.

נורית אבנר: אמר לי המוכר בפיצוציה שאמנם לא נעים לו להעיר לי, אבל הוא יודע שבתחילת הקדנציה הייתי קונה קופסת סיגריות פעם בשבוע ועכשיו הוא רואה אותי קונה קופסת סיגריות כמעט כל יום.

נורית אבנר: אמרתי לעצמי שאם שני אנשים באותו יום העירו לי הערות בקשר לסיגריות, זה כנראה סימן מלמעלה.

נורית אבנר: נכנסתי למשרד שלי ואמרתי למזכירתו הנאמנה שהיום שני אנשים העירו לי על הנושא הזה ושתסתכל איך אני מעשנת את הסיגריה האחרונה בחיים שלי.

נורית אבנר: לקחתי אותה, כיביתי אותה במאפרה וכבר שלוש שנים אני בלי סיגריות.

נורית אבנר: לא רק שהפסקתי לעשן אלא זה מגעיל אותי ובכל מקום שאני נמצאת אני מנסה להשפיע על אנשים שיפסיקו לעשן.

נורית אבנר: הבן שלי התחיל לעשן לפני צבא והוא אמר לי שאם אני רוצה שהוא לא יעשן, אני חייבת להפסיק.

נורית אבנר: עשיתי אתו הסכם שבמידה ואני מפסיקה לעשן, הוא מפסיק לעשן.

נורית אבנר: הוא היה בצבא במצבים קשים, אבל גם הוא לא מעשן.

נורית אבנר: גם בעירייה הכנסנו חוק שלא מעשנים בבנייני העירייה ואנחנו עושים את כל המאמצים כדי לאכוף זאת.

נורית אבנר: לא באתי לדבר כאן

נורית אבנר: רק על הנושא של העישון אלא אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולספר לכם על מה שקורה ברמת השרון.

נורית אבנר: נמצאת אתי כאן גברת פזית הק שהיא ראש הרשות למניעת אלימות והתמכרויות ברמת השרון.

נורית אבנר: הרשות הזאת קמה במטרה להוות יחידה עירונית עצמאית שהתפקיד שלה הוא לתאם וליזום פרויקטים בין הגורמים השונים, העירוניים והארציים, שעוסקים בצמצום עבריינות, אלימות, בריונות, שימוש בסמים ובחומרים ממכרים נוספים.

נורית אבנר: את המכניזם הזה מוביל ראש העיר שלנו, מר איציק הוכברגר שהוא גם משמש ראש הוועדה היישובית בנושא הזה.

נורית אבנר: אצלנו הרציונאל שמלווה את כל הפעילויות הוא הרעיון של הקהילה למען קהילה והמטרה היא לקדם את המאבק לצמצום האלימות ושימוש בחומרים הממכרים תוך הקפדה על בנייה של תוכנית יישובית מערכתית שמתחילה מהגיל הרך ומסתיימת עם גיוס בני הנוער.

נורית אבנר: התוכנית היישובית נבנית בשיתוף פעולה עם הגורמים השונים בעיר כמו אגף החינוך, אגף הרווחה, הפיקוח, המתנ"סים וכמובן שיתוף פעולה עם גורמים חוץ-עירוניים שזו המשטרה, הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.

נורית אבנר: בניית התוכנית היישובית היא תוך הגדרה ברורה כאשר כל אחד יודע מה התפקיד שלו וכל אחד צריך לדעת מה הוא צריך לעשות כדי לשנות ולטפל בבעיה בהווה ולמנוע את הבעיות שיכולות להופיע בעתיד.

נורית אבנר: כל התוכניות השונות פונות למעגלי הקהילה הרחבים מתוך כוונה ליצור הפנמה כמה שיותר משמעותית בקרב התושבים בכל הגילאים.

נורית אבנר: אחד המעגלים המשמעותיים לגבי הצמצום של ההתנהגות הסיכונית אצל בני הנוער הוא קהל המבוגרים ועליהם אני רוצה לדבר כי הם סוכני משנה שעוטפים את הילדים בגילאים השונים ומחקרים רבים מצאו שנוכחות המבוגר מקטינה את הרמה של האלימות ואת השימוש בחומרים הממכרים.

נורית אבנר: לשם כך עשינו פרויקט שהוא פרויקט הדגל ברמת השרון והוא נקרא מושבה בטוחה.

נורית אבנר: אני לא יודעת כמה מכם שמעתם על הפרויקט, אבל זה פרויקט שהיום מאמצים אותו בהרבה רשויות אחרות וזה פרויקט של סיירת הורים.

נורית אבנר: יש לנו למעלה מ-60 הורים מתנדבים בישוב, הורים שרובם הורים לבני נוער בגיל שלכם, שהם לקחו על עצמם לשמש שגרירים מול בני הנוער ומול שאר ההורים בישוב.

נורית אבנר: הם בעיקר פעילים בסופי שבוע, בימי חמישי, בימי שישי, ומסתובבים בעיר.

נורית אבנר: הם פוגשים את בני הנוער שיושבים בגינות העיר ובאים ומדברים אתם וכמובן אוכפים את כל הנושא של המכירה של האלכוהול מתחת לגיל 18.

נורית אבנר: ביום העצמאות למשל, אחרי שהתרענו, עברנו, עברו ההורים, עבר הפיקוח ועברה המשטרה בין כל הפיצוציות ביישוב, אמרנו להם שהם לוקחים כאן סיכון מאוד גדול – במשך כל השנה אבל במיוחד ביום הזה – הצבנו מספר הורים מסיירת ההורים שלנו ליד הפיצוציות ובאחת הפיצוציות שמכרה אלכוהול ולא וידאה באמצעות תעודת הזהות למי היא מוכרת, אותו מקום נסגר מיידית ל-10 ימים ועכשיו הוא יצטרך ללכת למשפט ולשלם קנס גבוה.

נורית אבנר: עבורנו זו הוכחה שחייבים את שיתוף הפעולה הזה כדי ליישם את האכיפה.

נורית אבנר: דבר נוסף שעשינו בישוב והוא נחל הצלחה מרובה היה כאשר למעלה מ-200 הורים עברו סדנה שמטרתה להחזיר את הסמכות ההורית, שיפור התקשורת במשטרה ככלי למניעת אלימות והתמכרויות בקהילה בכלל ובמשפחה בפרט, פתחנו שני מסלולים, מסלול אחד להורים לגילאים הצעירים, גיל גן עד כיתה א', והורים לילדים מתבגרים, מגיל 12 עד גיל 18.

נורית אבנר: זו הייתה הצלחה בלתי רגילה.

נורית אבנר: אחת התופעות שאנחנו רואים היא שהיום ההורים רוצים להיות החברים של הילדים שלהם והילדים יוצאים קצת מבולבלים בקטע הזה.

נורית אבנר: כמו שאמרתי, הורים צריכים לתת לילדים חופש בגבולות, גבולות בחופש, אבל עם מסרים מאוד מאוד ברורים.

נורית אבנר: ההורים צריכים להיות עם האצבע על הדופק ולא יהיה מצב שכאשר נכנס להם שוטר הביתה ופותח את חדר הילדים ומוציא שקית, ההורים אומרים שהם לא ידעו שהילד שלהם מעשן ושהם לא ידעו שהילד שלהם מתעסק בדברים האלה.

נורית אבנר: דבר נוסף שהכנסנו לרמת השרון הוא פרויקט שנקרא זהב בגן במושבה בטוחה.

נורית אבנר: אנחנו משלבים מבוגרים בתוך גני הילדים, כי אנחנו מאמינים שהם גורם מרתיע ומונע בכל הנושא של האלימות.

נורית אבנר: יש לנו קבוצה של למעלה מ-35 אנשים שיצאו לפנסיה והם עושים את העבודה הזאת בהתנדבות, עבודה שמוכיחה את עצמה בשטח.

נורית אבנר: כמו שאתם יודעים רמת האלימות עולה ורמת השרון לצערנו הרב גם היא חלק מהסיפור הזה.

נורית אבנר: נוצר מצב של חוסר ביטחון שפוגע ביכולת הלמידה של בני הנוער בבתי הספר.

נורית אבנר: צירפנו לצוות בית הספר מדריכות של מניעה כאשר המטרה היא ליצור אקלים בטוח וחיובי יותר כדי לאפשר סביבה של למידה טובה לכלל בית הספר ולבני הנוער.

נורית אבנר: רמת השרון משקיעה הרבה בתוכניות של התנדבות.

נורית אבנר: כאשר באים אלינו ושואלים מה מצפים מבני הנוער, אנחנו בנינו תוכנית ואנחנו נקראים עיר מתנדבת נוער.

נורית אבנר: אנחנו מדברים על בני נוער בגילאי כיתות ו' עד כיתות י"ב, ויש לנו בסביבות 3,000 בני נוער כאלה, כאשר למעלה מ-1,700 בני נוער ברמת השרון עסוקים באחת מתוך 36 פעילויות התנדבותיות שונות.

נורית אבנר: אתם יכולים למצוא את בני הנוער משתתפים בכמה מהן, לדוגמה לימוד אוכלוסייה בוגרת להשתמש באינטרנט, קרקס, מתמטיקה ברוח אחרת וכולי.

נורית אבנר: רק אתמול בטלוויזיה, בערוץ 1 בשעה 5:00 הוזמן ראש הפרויקט שלנו, דליה רצון, יחד עם שני בני נוער.

נורית אבנר: עמלנו בימים האחרונים לארוז ערכות למען התלמידים והמשפחות שיצאו משדרות לכל מיני מרכזים בארץ, ומדובר בערכות למשחקים ולפעילויות.

נורית אבנר: הכול הוא ביוזמת בני הנוער ברמת השרון.

נורית אבנר: אני מאוד מאוד שמחה על התוכנית בירושלים ואכן בהחלט יש מה ללמוד מכם.

נורית אבנר: הצגנו את התוכנית בצורה מדהימה ובאמת כל הכבוד לכם התלמידים.

נורית אבנר: אתם עושים דבר נפלא.

נורית אבנר: אין ספק שברגע שזה בא מכם, ההשפעה היא הרבה יותר חזקה מאשר כשזה בא מאתנו.

נורית אבנר: כולנו ניתן יד כדי שבאמת כמה שפחות אנשים ילכו לכיוון של הסמים, האלכוהול וכמובן העישון.

פארח: גם אני הפסקתי לעשן לפני שש שנים, שלושה חודשים ו-10 ימים.

פארח: אני סופר את התקופה כי זו הייתה הפעם הראשונה שכאב לי הראש ואושפזתי, ומאותו יום הפסקתי לעשן ומאותו יום לא כאב לי הראש.

פארח: עישנתי קרוב ל-19 שנים ועת עישנתי, לא הייתי מסוגל להריח ריחות.

פארח: הפרלמנט של ירושלים מזכיר לי שלפני כ-25 שנים הייתי חבר בבני-ברית, נער לנער של הסוכנות היהודית, של קירוב לבבות בין נוער יהודי בארץ לנוער בחוץ לארץ, ובני הנוער לקחו יוזמה והקימו פרלמנט ארצי של נוער לשכנע בני נוער יהודים לעלות ארצה.

פארח: הסוגיה שעולה כאן להקים פרלמנט נוער ארצי שיהיו בו נציגים מכל בתי הספר, מכל הרבדים ומכל סוגי האוכלוסייה בארץ, אני חושב שזו דוגמה טובה של מעורבות נוער ושל הכוח של הנוער להשפיע ולשנות, להשפיע על מקבלי ההחלטות וגם להביא תקציבים לפעילות בערים שלנו.

פארח: תבורכו על הפרלמנט.

פארח: אני חושב שהמדינה והמקום המכובד הזה, הכנסת, צריכים להוביל את המהלך להקים פרלמנט כזה שיכול באמת גם להכיל נציגים של מצילה, נציגים של הרשות למלחמה בסמים, נציגים של אמ"ן, מתנדבים, גורמים וולנטאריים אחרים, ובאמת יהיה המוקד החשוב ביותר שהנוער יוביל את המהלכים, הנוער יתחיל לקבל החלטות, כי אתם שנמצאים כאן הם אלה שיצטרכו לקבל החלטות בעתיד.

פארח: אין לי זמן כדי לומר לכם מה אנחנו עושים בעיר הכרמל, ואנחנו עושים הרבה, אבל אני מחזק אתכם ואנחנו תמיד נשמח לשתף פעולה לעזור לכם כמה שאפשר.

לינסיה מצנר: שוב אני רוצה לומר תודה רבה.

לינסיה מצנר: תודה רבה לחבר הכנסת זאב נסים יושב-ראש הוועדה ותודה רבה לבת-שבע, מנהלת הוועדה, על העבודה הנהדרת שעשית אתנו.

לינסיה מצנר: תודה רבה לכולכם.

נסים זאב: אני מודה לכם.