ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 208, 2007-05-30 09:00

מיכאל מלכיאור: ברוכים הבאים, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו שני דיונים, לכן נעשה זאת ביעילות, אנחנו חייבים לסיים לפני השעה אחת עשרה, גם את הדיון הראשון, וגם הדיון השני.

מיכאל מלכיאור: הדיון המהיר הבוקר, בא בעקבות הבקשה של חבר הכנסת ברכה מחד"ש.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב ראש, אני מודה לך, רבותי חברי הכנסת והאורחים.

מוחמד ברכה: קיבלתי פנייה גם מפורום דו-קיום בנגב, וגם מהקשר ההדוק שיש לי עם ראש מחלקת החינוך, במועצה המקומית חורה, מר יוסף עטאונה, שיושב איתנו בעניין גגות אסבסט בבית ספר יסודי א' בחורה.

מוחמד ברכה: שם לומדים כ-300 תלמידים עם המורים שלהם, בשבע כיתות לימוד, במבנים טרומיים עם גגות מאסבסט, שידוע כחומר מסרטן, ומוגדר בחוק כרעל מסוכן, על כן אני חושב שיש מקום לבחון את הסוגייה הזאת.

מוחמד ברכה: האסבסט הוגדר בחוק כרעל מסוכן.

מוחמד ברכה: אני מסתפק בדברים האלה בשלב הזה.

מיכאל מלכיאור: איך נפעל בפועל, נחליט בעקבות זה שאנחנו שומעים את כולם, כי לכאורה, גם על פי מה שאתה אומר, אין צורך להקים ועדה וללכת לראות.

מיכאל מלכיאור: איך זה נראה, זה לא כל כך מעניין, כמו מה האפקט שזה עושה.

מיכאל מלכיאור: האפקט שזה עושה, את זה אנחנו כבר יודעים.

מיכאל מלכיאור: לא מתקבל על הדעת לשלוח ילדים, לא משנה אם זה בית ספר אחד, למקום שמסוכן לילדים להיות.

מיכאל מלכיאור: קודם נשמע את הגורמים השונים, ואז נקבל את ההחלטות בהתאם.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנשמע את המשרד להגנת הסביבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להגן על הילדים שלנו במקרה הזה.

מיכאל מלכיאור: נשמע מה שאתם אומרים על גגות אסבסט בכלל, ועל בתי ספר בפרט.

אשי אביזמר: אני ממונה על האסבסט.

אשי אביזמר: מי שהתעסק עם הפנייה הספציפית הזאת, זה מחוז הדרום של המשרד.

אשי אביזמר: אם אתייחס לפנייה, ברשותך אדוני היושב ראש, חבר הכנסת, הפנייה עצמה הגיעה למשרד לפני ימים ספורים.

אשי אביזמר: בימים הקרובים יתואם סיור של מומחים מטעם המשרד.

מוחמד ברכה: ברמת העיקרון.

אשי אביזמר: אפתח ואגיד, כפי שחבר הכנסת ברכה אמר, שאסבסט הוא חומר מסוכן, חומר שהוגדר בתקנות חוק החומרים המסוכנים כרעל, כפי שאמרת, עם הסתייגות גדולה מאוד, שמדובר באסבסט פריך, ולא באסבסט כפי שמופיע במוסדות חינוך.

אשי אביזמר: אסבסט שמופיע במוסדות חינוך, ציבור, במבני צבא, יש כמאה מליון מטר רבוע של אסבסט במדינת ישראל, בצורה שלא מהווה סיכון לסביבה, לפי המידע שקיים היום בארץ ובעולם.

אשי אביזמר: המידע הוא עדכני ביותר, הצורה הזאת של האסבסט לא מהווה סיכון, כאשר הגגות במצב שלם, כאשר אין סדקים ושברים, ולא עבר שריפה, ולא חותכים, מנסרים לא שוברים.

אשי אביזמר: פשוט הוא עומד במקום כמו שהוא, כפי שמתקיים בדרך כלל, ברוב מוסדות הציבור.

אשי אביזמר: עם זאת, במוסדות ציבור, בעיקר מוסדות חינוך, המשרד להגנת הסביבה, ממליץ להחליף את ערכות האסבסט, ואפילו תומך בכך כספית.

אשי אביזמר: בשנת 2006 יצא - -

מיכאל מלכיאור: אם זה לא מסוכן בכלל, אז למה--

אשי אביזמר: --לא אמרתי שהוא לא מסוכן בכלל.

אשי אביזמר: סייגתי את הדברים, שאם הוא במצב רעוע, אם הוא עובר תהליך של שריפה, של ניסור חיתוך, והרבה פעמים אנשי אחזקה לא מכירים את הבעיות.

מוחמד ברכה: יש גם שאלה של תוחלת עמידות, גם לאחר תקופה מסוימת.

אשי אביזמר: לכן חשוב שנציג שלנו יגיע למוסד, ויגיד בדיוק מה מצב האסבסט במקום.

אשי אביזמר: היתה נציגה של משרד הבריאות, קיבלנו את הדו"ח של נציגת משרד הבריאות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין, אני כמובן מאוד מעריך את העבודה של חבר הכנסת ברכה, ואחרים שמטפלים.

מיכאל מלכיאור: אתם צריכים אותנו כדי לבדוק את מוסדות בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: אתם עכשיו בעקבות הפנייה שולחים לבדוק מה המצב?

אשי אביזמר: חלילה וחס.

אשי אביזמר: אדוני היושב ראש, המשרד להגנת הסביבה פועל יום-יום.

אשי אביזמר: נציגי המשרד נענים לפניות ציבור, במוסדות ציבור, לא במקומות פרטיים.

אשי אביזמר: מגיעים, נותנים חוות דעת, אני יכול לתת נתונים על עשרות חוות דעת שניתנים, ללא התערבות של ועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול את השאלה הזאת לנציגי משרד החינוך יותר מכם.

מיכאל מלכיאור: אבל אני רוצה להבין, אולי יש גם אחרים שמבינים בזה, נשמע גם את משרד הבריאות.

מיכאל מלכיאור: מה שאתה בעצם אומר, שהגגות שהם בשלמותם, הם פחות מסוכנות.

אשי אביזמר: הם פחות מסוכנות.

אשי אביזמר: אין סיכון לבריאות למי ששוהה מתחת לגג אסבסט במצב שלם, במצב תקין.

מיכאל מלכיאור: אחרי כמה זמן אסבסט הופך להיות פחות שלם ופחות תקין?

אשי אביזמר: זה תלוי בהרבה מאוד גורמים.

אשי אביזמר: לכן חשוב במוסדות ציבור, שיגיע מפקח מטעם המשרד לאיכות הסביבה, שעבר הכשרה ומבין בנושא, הוא נותן חוות דעת.

אשי אביזמר: בהתאם לחוות הדעת שלו יש המלצות.

מיכאל מלכיאור: אבל יכול להיות, שיום אחרי שהוא יהיה שם, יבוא איזה סדק מאיזושהי סיבה, ואז המצב יהיה אחר.

מיכאל מלכיאור: הבנו את ההבחנה.

מיכאל מלכיאור: אתם עומדים לצאת ולבדוק את זה?

אשי אביזמר: במקרה הזה קיבלנו את הפנייה ממשרד הבריאות, לא קיבלנו את הפנייה מהרשות המקומית.

אשי אביזמר: אנחנו נצא לשטח, ונבדוק את זה.

הדסה אדן: מלים כלליות על המעורבות של משרד הבריאות בנושאים האלה.

הדסה אדן: לפי חוק הפיקוח על בתי ספר, משרד הבריאות צריך לתת אישור תברואי לפני פתיחה, או הפעלה של מוסד חינוכי.

הדסה אדן: אבל בחוק הזה משרד החינוך נתן פטור מאוד רחב לכל החינוך הממלכתי, והממלכתי דתי.

הדסה אדן: והוא השאיר את החובה לקבל אישורים כאלה, רק על המגזר של החינוך המוכר שאינו רשמי.

הדסה אדן: זאת אומרת, כל החינוך של העמותות.

מוחמד ברכה: לחינוך הממלכתי יש פטור.

הדסה אדן: פטור מלקבל אישור שכולל גם את האישור שלנו.

מיכאל מלכיאור: שוב יש העדפה של המוכר שאינו רשמי.

מוחמד ברכה: הם תופסים לא כהעדפה, אלא כהקשחה.

מיכאל מלכיאור: זו העדפה במקרה הזה.

הדסה עדן: אסביר למה.

רותם זהבי: זו נקודת המבט שלה.

מיכאל מלכיאור: אבל אלו ההוראות שהיא מקבלת.

מוחמד ברכה: איך אתם קוראים לאישור שלכם?

הדסה אדן: אישור תברואי שבית הספר במצב תברואי תקין, ואפשר לפתוח אותו או להפעיל אותו, או את הגן, מה שלא יהיה.

מיכאל מלכיאור: מתי הגיעה ההוראה הזאת?

הדסה אדן: מאז ומתמיד, שנים רבות כך.

הדסה אדן: אנחנו מקבלים בקשות ממשרד החינוך, רק של החינוך המוכר שאינו רשמי, לפעמים מגיעה בקשה של ביה"ס תיכון.

טלב אלסאנע: אם יש מפגע תברואתי?

הדסה אדן: זה סיפור אחר, לתלונות אנחנו מתייחסים, גם בחינוך הממלכתי, וגם בממלכתי דתי.

הדסה אדן: עד לפני מספר שנים, מספר הבקשות של החינוך המוכר שאינו רשמי היו קטנות.

הדסה אדן: בערך במחוז הדרום שלי, היו 100 בקשות לשנה.

הדסה אדן: בשלוש, ארבע שנים אחרונות, המספרים של החינוך המוכר שאינו רשמי, גדלו פי חמש.

הדסה אדן: יש לנו היום יותר מחמש מאות בקשות כאלה לשנה.

הדסה אדן: זה אומר שהמפקח האחד שיש לנו לעניין הזה, שמשרתו קוצצה ל-75% משרה בשנים האחרונות, עוסק היום אך ורק בבקשות של החינוך המוכר שאינו רשמי, ואין לו זמן בכלל לעשות סקרים תברואיים מדי פעם בחינוך הממלכתי, כמו שהיינו עושים עד שנת 2004.

הדסה אדן: מתי מגיעים לחינוך ממלכתי, כשיש תלונות של ועד הורים, מנהל בית ספר, של מי שלא יהיה, על מצב תברואתי גרוע בבית הספר, אז אנחנו מגיעים וכותבים דו"ח.

הדסה אדן: כשאנחנו מבקרים בבית ספר או בגן ילדים, דרך אגב, בבית הספר הזה יש גני ילדים, וגם הם עם גגות אסבסט.

הדסה אדן: במגזר הבדואי הרבה פעמים מצמידים את גני הילדים לבתי ספר, יש מחסור עצום בגני ילדים וזה מה שקורה.

הדסה אדן: בניינים טרומיים, מכסים בגגון אסבסט וזהו.

הדסה אדן: כשאנחנו רואים דבר כזה, אנחנו מדווחים למשרד להגנת הסביבה, כי הם המומחים, להם יש את התקנות, להם יש את האמצעים, להם יש את כוח האדם, לטפל בנושא הזה הספציפי המקצועי של האסבסט.

הדסה אדן: הם קובעים אם האסבסט הוא תקין, או לא תקין, מה צריך לעשות איתו.

הדסה אדן: לפעמים צביעה של האסבסט מאריכה את אורך החיים שלו, וכו'.

הדסה אדן: גם במקרה הזה עודדנו - - -

מיכאל מלכיאור: אם אתם רואים שיש מפגע בטיחותי, אתם דורשים מייד החלפת הגג?

הדסה אדן: אנחנו לא דורשים, זה לא התחום שלנו.

הדסה אדן: אנחנו לא מוסמכים לקבוע אם זה מפגע או לא מפגע.

הדסה אדן: אנחנו רק מציינים את העובדה שיש גגות אסבסט, כותבים למשרד להגנת הסביבה.

הדסה אדן: זה לא התחום שלנו.

רותם זהבי: אין לה למשרד הבריאות, יכולת לאבחן אם זה פגום או לא.

הדסה אדן: זה לא בסמכותנו.

מיכאל מלכיאור: מה שקורה, כמה פעמים כתבתם להם בנושא של אסבסט בשנה האחרונה?

הדסה אדן: אני לא יודעת לספור את זה, אבל מספר פעמים.

מיכאל מלכיאור: כמה פעמים פסלתם?

אשי אביזמר: אין לי נתונים של מחוז הדרום.

אשי אביזמר: אשמח לשלוח לוועדה.

אשי אביזמר: אני יודע שמגיעים נציגים שלנו להרבה מוסדות חינוך.

מיכאל מלכיאור: אם אתה מגלה שיש בעיה פה, מה אתה עושה?

אביזמר אשי: יש לנו מספר המלצות לפי מצב האסבסט.

אביזמר אשי: כאשר מצב האסבסט תקין, ההמלצה לבצע צביעה של הגגות משני הצדדים, בצבע עמיד במים, אני לא מדבר על מוסדות ציבור שאנחנו ממליצים להסיר מראש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים פה רק מוסדות חינוך.

אשי אביזמר: אנחנו ממליצים להסיר בהתאם לתקנות.

מיכאל מלכיאור: לא ממליצים לצבוע.

אשי אביזמר: אם אין ברירה ואין תקציב.

מיכאל מלכיאור: אתה לא משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: יש אנשים שדואגים למשרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר, מבחינתך כשזה מוסד חינוך, אתה ממליץ, או דורש?

אשי אביזמר: דורש כן, במקרים מסוימים השלב שמצב האסבסט חמור, אנחנו דורשים, לעתים אפילו בצו, בהתאם לחוק למניעת מפגעים, צו של מנהל המחוז להסרת מפגע.

אשי אביזמר: כיוון שיש חשש ליצירת זיהום אוויר בלתי סביר, במקרים שמצב האסבסט חמור.

טלב אלסאנע: ואם משרד החינוך לא מקיים - - -

אשי אביזמר: זה לא משרד החינוך, זו הרשות המקומית.

אשי אביזמר: בדרך כלל מוסדות חינוך שייכים לרשות המקומית.

אשי אביזמר: הצו מופנה ליושב ראש הרשות המקומית.

מיכאל מלכיאור: האחריות הכוללת על תקינות בתי ספר, זה על משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לשאלה הזאת.

מיכאל מלכיאור: הייתי מאוד רוצה לקבל ממך נתונים בשנתיים האחרונות, כמה פעמים יצאתם, כמה פעמים דרשתם, או המלצתם כך שיהיו לנו נתונים.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: ארצה לשמוע את משרד החינוך.

רותם זהבי: אגיב על הדברים במסודר.

רותם זהבי: ככלל, גם הנחיית המשרד לאיכות הסביבה, שאין מניעה ללמוד בכיתות שיש להם גג אסבסט.

רותם זהבי: זאת אומרת, אם האסבסט מטופל כפי שנאמר פה, על ידי החבר מהמשרד להגנת הסביבה, והוא שלם, אין מניעה שהוא יהווה גג.

רותם זהבי: יש לנו עשרות אלפים של גגות אסבסטים בארץ, לא רק במגזר, אלא גם במקומות אחרים.

רותם זהבי: עשרות אלפים של מטרים מרובעים של גגות אסבסט.

רותם זהבי: בכלל, במדינת ישראל יש מאה מליון.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על מקום שילדים נמצאים כל היום.

רותם זהבי: אנחנו מדברים על זה שילדים נמצאים במבנים שיש בהם גגות אסבסט, ויש לנו הנחיות מאוד מדויקות איך צריך לפעול.

מיכאל מלכיאור: כשיש המלצה לא עושים שום דבר.

מיכאל מלכיאור: ההנחיה הקבועה שאם זה גג אסבסט, שהוא במצב טוב - - -

רותם זהבי: אם הוא שלם, ישנן שתי אפשרויות, או שהוא יתפורר כתוצאה מהאקלים, או מזה שהוא התיישן, ואז המצב שלו לא טוב, וצריך להחליף אותו.

רותם זהבי: לא חייב להיות כל הגג, יכול להיות חלק, ריבוע אחד, או לוח אחד או שניים, ואז אתה מחליף אותם.

רותם זהבי: אתה יכול לשים לוח מפלסטיק, או לוח מחומר אחר וכו'.

רותם זהבי: או שהוא פשוט נשבר מהרוח, מזה שהוא נתקל במשהו, ואז גם את זה אתה צריך להחליף.

רותם זהבי: או שיש אפשרות לצבוע אותו בדבק אפוקסי, ואז זה יוצר שיכבה אטימה.

רותם זהבי: מה הבעיה באסבסט.

רותם זהבי: אסבסט מתחיל להתפורר, ואז הסיבים מסוכנים.

רותם זהבי: נכנס לגוף של הבן-אדם, ואז זה גורם לסרטן.

רותם זהבי: ולכן, אתה צריך לדאוג, אסביר מה קורה בפועל.

רותם זהבי: יש מערך שלם שמטפל בעניין הזה.

רותם זהבי: למשרד החינוך אין תקציבים ייעודיים לנושא הזה של החלפת גגות אסבסט, אבל מה כן יש לנו.

רותם זהבי: ראשית, יש לנו אנשי בטיחות שהכשרנו ברשויות, שהם יודעים לאתר, מה זה גג תקין מאסבסט, ומה זה גג לקוי עם מפגע, שהוא מפגע בטיחותי, שצריך לטפל בזה.

רותם זהבי: אנחנו לא צריכים את משרד הבריאות כדי שיגיד לנו, אנחנו לא מחכים.

רותם זהבי: איך אנחנו עושים את זה?

רותם זהבי: יש לנו בכל מחוז מנהל בטיחות מחוזי, שנמצא בקשר עם איש הרשות.

רותם זהבי: בחורה יש מחלקת חינוך מצוינת, שנמצאת בקשר הדוק עם החברה שלנו, והם פועלים על פי חוזר מנכ"ל, ודווקא במגזר, חורה נחשבת לאחת הרשויות הטובות ביותר שיש לנו.

רותם זהבי: הם אכן פועלים, ופועלים לפי הנחיות שלנו.

רותם זהבי: אנחנו יודעים שיש לחורה בעיות של אסבסט, ולכן פעלנו בכמה כיוונים.

רותם זהבי: הדבר הראשון, יש מגמה של שלוש שנים.

רותם זהבי: לפני שלושה שבועות היה המנכ"ל שם בחורה.

רותם זהבי: נפגש שם עם ראש המועצה ועם כל הצוות, וכו'.

רותם זהבי: אני יכול לבשר לך, אדוני יושב ראש, שבעניין חורה, היא תוקצבה ל-77 כיתות חדשות לבתי ספר, כולל החלפה של מבנים שיש בהם אסבסט.

רותם זהבי: 10 כיתות חדשות, כולל כיתות שיש בהם אסבסט וכו'.

רותם זהבי: בנוסף, תוקצבו עוד 10 כיתות יבילות לחורה, הכל ב-2006, 2007.

רותם זהבי: אני מדבר איתך על 47 מליון שקלים, ו-10 כיתות גן יבילות לחורה.

רותם זהבי: כל הדברים האלה הם בראייה שיש בעיות של אסבסט ומבנים שיוחלפו.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה להבין, תוספת כיתות רק בגלל אסבסט?

רותם זהבי: זה לא רק בגלל, אבל זה גם, וזה חלק מהראייה הכוללת, גם מהדרישה שלהם שהם צריכים עוד כיתות, וגם שהם צריכים להחליף את הישנות, שחלקן הם גגות אסבסט.

מיכאל מלכיאור: כמה מהכיתות הללו הן כיתות חדשות, ויפסיקו להשתמש בכיתות אסבסט.

מיכאל מלכיאור: אתה מערב מין שבאינו מינו.

מיכאל מלכיאור: אתה מספר דבר שהוא חשוב, שעומדים לבנות כיתות, אני בטוח שבגלל שחסר הרבה כיתות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת, כשאתה מכסה את זה פה תחת הנושא של אסבסט, אז רלבנטי לדעת, כמה מהכיתות שהיום יש אסבסט, יפסיקו ללמוד שם, ויעבירו לכיתות החדשות.

רותם זהבי: את הנתון הזה, אני לא יכול לתת במדויק.

ניר שמואלי: בוא נהיה יותר אופרטיביים לגבי בית הספר היסודי א'.

ניר שמואלי: מועצה מקומית חורה קיבלה 2 הרשאות ב-2007, לבניית שני בתי ספר יסודיים.

ניר שמואלי: אחת בשכונה אחת, אחת בשכונה שלוש.

ניר שמואלי: שני בתי הספר האלה עתידים להיפתח ב-1 בספטמבר, תיכף יגיד פה מנהל מחלקת החינוך את הצפי לפתיחה.

ניר שמואלי: סביר להניח שאחד מבתי הספר בטוח ייפתח.

ניר שמואלי: הרעיון לקחת איקס כיתות, מאותו בית ספר, ולהעביר לבית הספר החדש.

ניר שמואלי: כך למעשה אנחנו מצמצמים את מספר התלמידים.

מיכאל מלכיאור: אתה גם לא אומר לי את המספר, אתה אומר איקס.

ניר שמואלי: מבחינתנו זה נתון לשיקול.

ניר שמואלי: מבחינתנו אפשר לקחת את כל ה-7 כיתות ולהעביר לבית הספר החדש.

ניר שמואלי: יש עניין של שבטיות, בכל מיני אזורי רישום שצריך לסדר אותם.

ניר שמואלי: מבחינתנו הרשות המקומית יכולה להעביר את כל ה-7 כיתות, יש מקום.

ניר שמואלי: ב-1 בספטמבר ייפתח בית ספר בשכונה 3.

רותם זהבי: באותם מבנים שיש להם עדיין אסבסט, אנחנו וידאנו, היינו בקשר עם מנהל מחלקת חינוך, שיש בידוד בין הכיתה עצמה לבין הגג, שגם הגג שלם, שגם הוא תקין וכו'.

רותם זהבי: מבחינתנו עד שיוחלפו, ועד שיהיה מצב של כיתות חדשות, יבילים חדשים.

רותם זהבי: כמו שאמרנו, שיש תכנית רב שנתית לשלוש שנים.

חנא סוייד: מה יותר כלכלי לעשות בידוד מתחת לאסבסט, או להחליף את האסבסט.

חנא סוייד: אני מניח שלהחליף את האסבסט יותר קל.

רותם זהבי: מאיפה אתה יודע?

חנא סוייד: אני יודע.

חנא סוייד: אני מהנדס אל תתווכח איתי.

חנא סוייד: אני יודע מה אני אומר.

חנא סוייד: אם אתה רוצה לעשות בידוד טוב, בהחלט יכול לעלות יותר מלהחליף אסבסט.

רותם זהבי: דאגנו שהבידוד יהיה טוב, ועדיין החלפת אסבסט היא יקרה מאוד.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מעריך שהגעת.

מיכאל מלכיאור: יש כמה שביקשו לשאול שאלות.

מיכאל מלכיאור: כל אחד מותר לו לשאול שאלה, גם אם היא לא מתבקשת.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

סעיד נפאע: רציתי לשאול, ממתי קיים האסבסט כמה שנים.

סעיד נפאע: ידוע שמפעל האבסבט במדינת ישראל נסגר בשנות ה-70.

סעיד נפאע: סביר להניח שהאסבסט הזה קיים עוד לפני שנות השבעים.

סעיד נפאע: ואם אכן, תהליך ההתפוררות זה תהליך די מתקדם.

אשי אביזמר: עדיין לא נסגר המפעל, הפסיקו לייצר ב-1997.

אשי אביזמר: המפעל עד היום קיים.

סעיד נפאע: לפי מה שאמרת, יכולים לתת חוות דעת שאין סדקים לאסבסט הזה והכל בסדר, אבל, למחרת היום חוות הדעת הזאת תהפוך לבלתי רלבנטית, אין תחליף למעשה.

רותם זהבי: אנשים נמצאים בשטח, וחיים ביום יום.

סעיד נפאע: כל יום נותנים חוות דעת?

רותם זהבי: לא כל יום, אבל נמצאים בשטח.

אשי אביזמר: מהסיבה הזאת אנחנו תובעים מהרשויות המקומיות להחליף את הגגות.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין את ההסדר הקבוע.

מיכאל מלכיאור: אמר נציג של משרד להגנת הסיבה, שההמלצה שלהם בכל מקרה, זה מוסד חינוך.

מיכאל מלכיאור: ההמלצה שלהם או להחליף את הגג, או לא להיות שם.

רותם זהבי: זה לא מדויק.

אשי אביזמר: אנחנו לא ממליצים להחליף את הגג בגלל שזה מסוכן, אלא מכיוון - - -

מיכאל מלכיאור: אתם ממליצים להחליף את הגג?

אשי אביזמר: ממליצים להחליף את הגג.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: זה מה שאני אמרתי, אז מה לא מדויק.

רותם זהבי: זה לא מדויק.

רותם זהבי: ההנחיות כמו שאמרתי במדויק.

רותם זהבי: אני כתבתי את ההנחיות שלי, אחרי שישבתי עם תמר בראון, שהיא הממונה על נושא האסבסט במשרד להגנת הסביבה.

רותם זהבי: בהנחיה שלה יחד עם איתי, כתוב בצורה מאוד מסודרת.

רותם זהבי: אני מגיש לך את ההנחיות האלה, שהן משותפות למשרד החינוך והיא חתמה עליהם.

רותם זהבי: כשבעצם אלה הן ההנחיות, כלומר, אם הגג שלם, אם הלוחות שלמים, והם לא פגועים ולא שבורים, אפשר להשתמש איתם עד שיחליפו אותם.

סעיד נפאע: במקרה הספציפי הם שלמים.

מיכאל מלכיאור: רותם, אני רוצה לשאול אותך עוד שאלה.

מיכאל מלכיאור: הרי פה אנחנו מדברים על דבר בטיחותי ממדרגה ראשונה, בזה אתה ודאי מסכים.

מיכאל מלכיאור: יש לך רגישות לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני תמיד חושש מהדברים האלו, בכל זאת כולם הופכים להיות פתאום נציגים של משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: התחלת בזה שאמרת, אין תקציב לזה.

מיכאל מלכיאור: באיזו מידה התופעה שאין תקציב להחלפת גגות האסבסט, משפיע על ההמלצה שלך מה לעשות.

רותם זהבי: תחדד את השאלה.

מיכאל מלכיאור: חשבתי שהשאלה מאוד ברורה.

מיכאל מלכיאור: אם אין לי תקציב למשהו, ואני בא לבחון אם צריך להחליף גג או לא, הגישה שלי להחלפת הגג תהיה שונה מהשיקול שיהיה אך ורק לגבי בטיחות הילדים, זה יהיה שיקול אחר.

מיכאל מלכיאור: השאלה שלי אליך, האם אתה בעבודה שלך מספיק חופשי, אם אתה מרגיש שיש איזו שהיא סכנה קל שבקלים, אתה יכול להחליף את הגג מייד.

רותם זהבי: ראשית, הבעיה של גגות אסבסט היא לא בעיה קשה, במבנים ובמוסדות החינוך.

רותם זהבי: היא לא בעיה אקוטית.

רותם זהבי: אם למשל היה לי עוד מאה מליון שקל, לא הייתי שם את זה בסדר עדיפות ראשון, יש בעיות קשות בסדר קדימות ראשון.

רותם זהבי: למשל, הגנת דלתות שחותכות את האצבעות של הילדים הקטנים וכו'.

עבאס זכור: קיים דבר כזה במגזר אחר?

רותם זהבי: ודאי.

רותם זהבי: יש 100 מליון מטרים מרובעים במדינת ישראל של גגות אסבסט.

מוחמד ברכה: בצבא, לא בחינוך.

אשי אביזמר: במתנ"סים, בתנועות נוער, בהרבה מאוד מקומות.

רותם זהבי: אנחנו לא מתכוונים לפתור את הבעיה של מדינת ישראל עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אתה חושב שזאת לא בעיה חמורה.

רותם זהבי: לא אמרתי.

רותם זהבי: אם היו נותנים לי 100 מליון שקלים, יש לי דברים שבסדר עדיפות.

רותם זהבי: לא הייתי אומר, שאם הייתי עכשיו מפרט 15 נושאים, לא הייתי שם אסבסט.

רותם זהבי: אבל זו לא הבעיה של מפגעי בטיחות במוסדות החינוך במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: מה השיקול הכלכלי פה?

רותם זהבי: לא רוצה לזרוק סתם מספרים.

חנא סוייד: אני קודם כל מתפלא על המספר הזה.

חנא סוייד: מאה מליון מטר מרובע אסבסט, עשיתי חישוב של 50 מטר מרובע בערך שטח כיתה.

מיכאל מלכיאור: לא בבתי ספר.

חנא סוייד: אז זהו, לא בבתי ספר.

חנא סוייד: אני רוצה להתחיל מכך, שאם למשרד לאיכות הסביבה יש הנחייה ברורה שגגות אסבסט זה לא בסדר, צריך להתחיל את הדיון מהנקודה הזאת.

חנא סוייד: אם למשרד איכות הסביבה - - -

מיכאל מלכיאור: לא היית כאשר הוא דיבר.

מיכאל מלכיאור: הוא התחיל בזה שלדעתו זה לא מסוכן, אבל יש המלצה בכל זאת להחליף.

חנא סוייד: אני יודע את המצב בשטח.

חנא סוייד: אני יודע שהורים שיודעים שהבנים שלהם, והבנות שלהם לומדות בכיתות עם גגות אסבסט, הם עושים מוות לרשות המקומית ולמערכת החינוך כולה.

חנא סוייד: אני מסכים בהחלט, אבל זה הופך להיות מן מריבה פנימית בתוך היישוב, עם הרשות המקומית, עם מחלקת החינוך, שההורים לא רוצים לשלוח את הבנים והבנות שלהם ללמוד בכיתות כאלה.

חנא סוייד: ומהעבר השני אומרים, זה בסדר, יש דו"חות בטיחות.

חנא סוייד: יש כאן פלונטר קשה מאוד.

חנא סוייד: בנוסף לכך, שהוכח מדעית, אף אחד לא סותר את זה כאן, שזאת בעיה בריאותית ממדרגה ראשונה.

מיכאל מלכיאור: הם טוענים שלא.

מיכאל מלכיאור: הם טוענים שכל זמן - - -

מוחמד ברכה: ההתניה הזאת מופרכת, התלמידים חיים על זמן שאול.

מוחמד ברכה: כל רגע זה יכול להיות לא תקין, זה מוגדר כרעל.

רותם זהבי: יש אנשי מקצוע שנמצאים בשטח.

מוחמד ברכה: אנשי מקצוע צריכים לא לחכות שתיפול הרעה, אלא למצוא סידור אחר של כיתות תקינות ורגילות.

רותם זהבי: בבקשה, נטפל בזה.

רותם זהבי: חנא סוויד גם אסבסט חדש, שעכשיו יצא מבית החרושת, הוא לא פחות מסוכן, כי הוא נודף יותר.

רותם זהבי: אם אתה מתחיל לעשות לו צבע ובידוד, כשהוא עצמו לא בריא.

רותם זהבי: חומרי בידוד הם חומרים לא בריאים, הם נודפים.

רותם זהבי: הם גם משחררים גזים וסיבים.

רותם זהבי: זו תיאוריה ידועה, לא צריך להתעלם מזה.

רותם זהבי: אפשר להגיד המצב קשה, אין כסף, אין תקציבים, תעזרו לנו להשיג תקציבים.

רותם זהבי: אבל להתחיל בשביל להתגבר על מפגע אחד, להתקין עוד מפגעים אחרים כאילו שמטפלים בבעיה, אני חושב שזאת הדרך הגרועה ביותר לעשות את זה.

רותם זהבי: נאמר צריך כך וכך תקציב, תוך כך וכך שנים, ואנחנו ניפתר מהעניין.

רותם זהבי: יש עוד בעיות בטיחות.

שמוליק דוד: אני רוצה להצביע על העובדה, שהבעיה קיימת גם ביישובים נוספים.

שמוליק דוד: אני מחזיק כאן שתי דו"חות בטיחות שנעשו בהזמנות שתי"ל על ידי גורמים פרטיים.

שמוליק דוד: יוסי שחר יועץ בטיחות הכין לנו את הדו"ח הזה באוגוסט 2006.

שמוליק דוד: הלכנו איתו לא רק בפעילות רגילה, אלא בבית משפט בפרשת בית הספר אל-זהראא ברהט.

שמוליק דוד: אני קורא שוב: קרוואנים באגף כיתות ז'.

שמוליק דוד: הקרוואנים בנויים מלוחות חומר, החשוד כאסבסט שטוח עם שברים רבים.

שמוליק דוד: יש לקבל אישור במשרד לאיכות הסביבה, או על ידי מפקח אסבסט מורשה לקרוואנים הנ"ל.

מיכאל מלכיאור: מה אתה אומר בזה?

שמוליק דוד: אני אומר בזה, שטענות כאלה הוצגו ולא טופלו גם במקומות נוספים.

שמוליק דוד: אני מדבר על רהט כרגע.

מיכאל מלכיאור: דבר כזה לא טופל, אדוני?

מיכאל מלכיאור: רותם, קיים דבר כזה?

רותם זהבי: נבדוק זאת מייד.

שמוליק דוד: רק שנבין את הסיטואציה.

שמוליק דוד: מדובר על בית ספר שאנחנו הגשנו בעניינו עתירה מינהלית.

מיכאל מלכיאור: למה צריכים להגיע לבג"צ.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שדבר כזה מייד מטופל.

רותם זהבי: אבדוק מייד.

שמוליק דוד: העתירה המינהלית התקבלה על ידי בית המשפט, ונקבעו לוחות זמנים לביצוע, וכבר חודשים רבים העירייה לא עומדת בהם.

שמוליק דוד: כלומר, אנחנו קרובים למצב של בזיון בית דין.

רותם זהבי: בשנה האחרונה העברתי מליון וחצי לרהט, לטיפול במפגעי בטיחות.

מיכאל מלכיאור: לא מעניין אותי, זה כלום.

מיכאל מלכיאור: אם יש דבר כזה, הולכים לבית משפט.

מיכאל מלכיאור: זה סותר כל מה שסיפרתם.

רותם זהבי: הוא מוציא את זה עכשיו בישיבה.

רותם זהבי: הוא לקח יועץ, אני לא יודע מאיפה.

רותם זהבי: אני הולך לבדוק את זה.

רותם זהבי: זה שהוא שולף - - -

נאדיה חילו: היית צריך לבדוק את זה לפני הישיבה.

רותם זהבי: הדיון הוא על חורה.

נאדיה חילו: מה זה משנה, אם זה אותם מבנים, אותו חומר.

נאדיה חילו: במקרה זה ערבי, מה לעשות.

שמוליק דוד: עשינו בדיקה דומה בבית הספר אל-זהראא ברהט.

שמוליק דוד: בית ספר ישן נושן עוד מתקופת המנדט.

שמוליק דוד: גם שם חלק מהגגות של הקרוואנים בנויים מאסבסט.

שמוליק דוד: נתחיל מדו"ח של מהנדס בטיחות, אבו-חליילה.

שמוליק דוד: הגיע הזמן להחליף את הגגות, מכיוון שחומר אסבסט הוא חומר מסרטן.

שמוליק דוד: האמירות האלה חוזרות ונשנות.

שמוליק דוד: אנחנו במקרים האלה, הזמנו יועצי בטיחות שאמרו את דברם.

שמוליק דוד: לדאבוננו עד היום הדברים לא טופלו, אנחנו מבקשים שיטופלו.

יוספר עטאונה: אני רוצה להתייחס לסוגייה של חורה.

יוספר עטאונה: מוקיר ומעריך את פועלם של אלה שהעלו את הסוגייה, במיוחד חיה נוח, ועטיר בנגב.

יוספר עטאונה: גם אנחנו כרשות מקומית, וגם אני כמנהל אגף החינוך בחורה, מודאגים מהמצב שילדים לומדים בגגוני אסבסט בכיתות לימוד, אבל בית הספר הספציפי, הוא חלק מבית ספר שנמצאים בו 15 כיתות, שגם יש מבנים יבילים שצמודים אליו, לא עם גגות אסבסט.

יוספר עטאונה: המטרה שלנו, והשאיפה שלנו, יחד עם משרד החינוך ומחוז הדרום, להחליף את כל בית הספר, לא רק שבע כיתות אסבסט.

יוספר עטאונה: יש לנו סיכום בעניין, עם משרד החינוך על פתיחת שני בתי ספר יסודיים.

יוספר עטאונה: אחד מהם ב-1 בספטמבר בשנה הקרובה, שיכול לתת מענה במקרה הטוב על שתי כיתות מתוך השבע.

יוספר עטאונה: אין לי, נצטרך ללמוד עוד שנה, חמש כיתות, שש כיתות, כי יש - - -

מיכאל מלכיאור: לפני כן, שמענו כולנו שבעצם כולם יכולים לעבור.

יוספר עטאונה: יש לנו מצוקה בבתי ספר אחרים.

מוחמד ברכה: קצב הבינוי לא עומד בקצב הגידול.

מיכאל מלכיאור: נאמר לפני כן שאין שום בעיה, זו בעיה של שבטים ואחרים.

יוספר עטאונה: קיבלנו שתי הרשאות.

יוספר עטאונה: הרשאה אחת כמעט לקראת סיומה, מבחינת הבנייה.

יוספר עטאונה: השנייה, בפתיחת השנה הזאת לא תהיה מוכנה.

יוספר עטאונה: אז אנחנו צריכים לבחון את ההתנהגות שלנו בשנה הזאת.

יוספר עטאונה: בשנה אחת אנחנו נלמד חמש כיתות שם.

יוספר עטאונה: אני רוצה להגיד בצורה ברורה, הבעיה שם זה מחסור בכיתות לימוד בכל מערכת החינוך, והריבוי הטבעי שקיים, הגידול שקיים, ההוצאות התקציביות, אין התאמה והמחסור קיים.

יוספר עטאונה: לגבי המקרה הזה ספציפית, הכוונה שלנו והדרישה שלנו, והפעולה שלנו, ובשיתוף פעולה עם מחוז הדרום של משרד החינוך, הולכים להחליף את כל בית הספר במקסימום שנה.

יוספר עטאונה: אנחנו כרשות מקומית, לא קיבלנו שום חוזר שהאסבסט מסוכן, ושאסור ללמד ולהכניס תלמידים.

יוספר עטאונה: בעשר השנים האחרונות, אני מנהל את מחלקת החינוך.

יוספר עטאונה: פעמיים צבענו את האסבסט בתוך בתי הספר האלה, בתוך שבע הכיתות האלה.

חסן נאסרה: כאיגוד מקצועי, אנחנו מודאגים לכל התופעה של חדרים של אסבסט, בגלל שצריך לשמור על בריאותם ועל החיים של החברים שלנו, שעובדים שם.

חסן נאסרה: עובדים בתנאים מאוד קשים, בחדרים כאלה.

חסן נאסרה: יש חוק שאוסר שימוש באכלוס ילדים במקומות כאלה.

מיכאל מלכיאור: אין חוק כזה.

מיכאל מלכיאור: אולי אנחנו צריכים לחוקק.

חסן נאסרה: אני חושב שצריך לחוקק.

חסן נאסרה: זה אחרת מפני שיש חוק.

חסן נאסרה: כל הבעיה עם המבנים האלה, לא רק המבנים של האסבסט, אלא גם כל המבנים שהם תופעה נפוצה מאוד במגזר הבדואי.

חסן נאסרה: קר בחורף, ומאוד מקשה גם על המורים להעביר ולהגיע להישגים מסוימים, וגם חם בקיץ, בתת תנאים.

חסן נאסרה: אני חושב שהבעיה לא בחורה, אלא בכל המגזר הערבי בדרום.

חסן נאסרה: בעיה מאוד חמורה, גם ברהט.

חסן נאסרה: בית הספר אל-זהראא, יש הרבה תלונות מהמורים עצמם, שמתקשים לעבוד בתנאים כאלה, הגיע הזמן לעשות מעשה מאוד רציני.

חסן נאסרה: יוסי הזכיר פה, הריבוי הטבעי הגדול, זה לא תופעה של יום, אלא שש שנים ושבע שנים, מן הראוי להתחיל בתכנון מוקדם.

עבאס זכור: אני כל הזמן שומע שאין תקציבים לחינוך, לסטודנטים, לילדי ישראל, ערבים ויהודים.

עבאס זכור: מה ששמעתי היום, שאם היה לו מליון שקלים בתקציב, לא היה בסדר העדיפות שלו להחליף את האסבסט.

עבאס זכור: זה מסוכן יותר, זה לא יותר מסוכן מאסבסט, לא מקובל במקום אחר.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת עבאס זכור, דנו בעבר במפגעים בטיחותיים שיש היום בבתי ספר.

מיכאל מלכיאור: יש סקר של השלטון המקומי, של למעלה מ-2 מיליארד שקלים, בשביל לתקן רק על דברים שידועים כמסוכנים.

מיכאל מלכיאור: הרי קל לנו פה להגיד, אני מתקומם נגד כל תופעת האסבסט.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שצריכים לחסל את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל יחד עם זאת, אנחנו לא מומחים לקבוע שזו סכנה מספר אחד בין כל הסכנות,זה מה שאמר נציג משרד החינוך פה.

מיכאל מלכיאור: לא איכפת לי לתקוף את נציגי משרד החינוך, שהם מדברים לא נכון.

מוחמד ברכה: למה צריך לדרג את הסכנה?

מיכאל מלכיאור: כי אתה חייב.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין איך מערכת החינוך מסוגלת לפעול, כשהיא יודעת בפועל שיש סכנות.

מיכאל מלכיאור: אני פשוט לא תופס את זה.

מיכאל מלכיאור: אם אני יודע שצריך להשקיע שני מיליארד שקלים, וזה בתחום של סכנה, היום ילדים יכולים למות מזה, יש אחריות.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין איך מערכת החינוך לא עושה צעקה גדולה ומרה בכל המחוזות, עד שמקבלים את שני המיליון הללו.

מוחמד ברכה: למה צריך להשקיע פעמיים, פעם באסבסט ופעם בבניין קשיח, למה?

מוחמד ברכה: ללכת ישר על משהו תקני, ולא מסוכן.

עבאס זכור: לא רק האסבסט מסוכן, לא טיפלתם בדברים בטיחותיים אחרים באותו בית ספר.

עבאס זכור: אז כמו שאמר חבר הכנסת ברכה, לעשות הכל ביחד פעם אחת, לא פעמיים.

מיכאל מלכיאור: לגבי כלל המצב אני לא כל כך שקט.

מיכאל מלכיאור: לגבי חורה, אמר פה הנציג האחראי מאוד של מחלקת החינוך בחורה, שהגיעו להסדר עם משרד החינוך.

מוחמד ברכה: הוא אמר דבר שנבלע בין הדברים, אדוני היושב ראש.

מוחמד ברכה: הוא אמר זאת, וצריך לעמוד על זה.

מוחמד ברכה: קצב הרשאות הבינוי אינן עומדות בקצב הגידול הטבעי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, בעוד שנה נעמוד עם אותה בעיה.

מיכאל מלכיאור: לא, הוא אמר שתוך שנה לא ילמדו יותר ילדים בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: זה שיש בעיה כללית שלא בונים כיתות, זו שאלה אנחנו יכולים לטפל.

מיכאל מלכיאור: בוועדה מטפלים הרבה פעמים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהיה לנו גם יד בהחלטת הממשלה לבנות 8,000 כיתות.

מיכאל מלכיאור: לצערי, דוחים.

מיכאל מלכיאור: הבנייה לשנים הבאות יותר ממה שעכשיו.

מיכאל מלכיאור: אם היו לוקחים את עיקר 8,000 השנה, או אפילו היו לוקחים שליש, הייתי יותר רגוע.

נאדיה חילו: לפני שאני מדברת ספציפית על חורה ועל הדרום, התייחסות כוללת אחת.

נאדיה חילו: אני יודעת שהוועדה הזאת דנה כמה פעמים.

נאדיה חילו: על פי הנתונים שידועים לנו, ואדוני יודע, הוקצו 40% מתקציבי הפיתוח של משרד החינוך, לבנייה ולתשתיות נכון שזה לא התבטא אולי בשנה.

מיכאל מלכיאור: 40% למה?

נאדיה חילו: הנושא של בנייה ופיתוח תשתיות מתוך התקציב הכולל, תקציב הבנייה והפיתוח והשיפוצים של משרד החינוך.

נאדיה חילו: 40% הולך היום למגזר הערבי, זאת החלטת ממשלה עד כמה שידוע לי.

מוחמד ברכה: מדובר על 8,000 כיתות בחמש שנים, כשהמחסור הוא כבר עכשיו 5,000.

נאדיה חילו: מדובר על כל שנה בשוטף - - -

מוחמד ברכה: 40% מ-8,000, זה 3,200 כיתות, כשהמחסור הוא 6,000.

מיכאל מלכיאור: חברת הכנסת נדיה חילו, מה שיבנו השנה, אפילו לא יכסה את הגידול הטבעי.

נאדיה חילו: זה באופן כללי.

נאדיה חילו: אבל בלי קשר לתקציב הזה, אני יודעת שזה גם לא עונה.

נאדיה חילו: לא עונה כל שנה על הגידול הטבעי.

מיכאל מלכיאור: אפילו לא מדביק את הקצב הטבעי.

מיכאל מלכיאור: מספר הכיתות שיבנו השנה - - -

חנא סוייד: 400 כיתות כל שנה.

נאדיה חילו: רציתי לשלול את העניין שניתן תקציב, ויש אפשרות לעשות ולשפץ.

נאדיה חילו: אני חושבת שגם אם ניתן, הוא לא מספיק.

נאדיה חילו: התקציב לא יענה על בעיות מוקדיות, ויש כאלה מאוד מסוכנות, שצריך לתת את החשיבה עליהם פעם נוספת.

נאדיה חילו: לא במקרה שאלתי, אני לא יודעת אם לשתי"ל יש את הפריסה הארצית, לא רק חורה ורהט.

נאדיה חילו: יש לכם פריסה ארצית איפה פחות או יותר נבנו, או גם לכם משרד החינוך, אמורים להיות נתונים כאלה.

נאדיה חילו: אין אינטרס לגלות אותם, זו שאלה אחרת.

נאדיה חילו: אבל נתונים איפה יש את המוקדים האלה המאוד בעייתיים, והמחסור הכללי שכמעט בכל המגזר, כמו כיתות שמסכנות באופן ישיר את בריאותם של הילדים, צריך פשוט לבדוק איפה הם.

נאדיה חילו: במקרה אנחנו תמיד מגלים, גם בכל הוועדות שהרבה מהנתונים האלה הם במגזר הערבי, זה במקרה.

נאדיה חילו: וגם כל מיני דברים כאשר בודקים, אומרים זה במקרה, כל הרשויות הערביות לא שילמו.

נאדיה חילו: אני חושבת שאת הנושא המוקדי הזה צריך לנתק טוטלית מהתקציבים הקטנים, הגדולים, המצומצמים לבנייה כוללת.

נאדיה חילו: הוועדה הזאת צריכה היום לקרוא בצורה חד-משמעית על חורה, ועל הדרום.

נאדיה חילו: בתי ספר כאלה, אלא אם, וזה מה שמתרחש היום מבחינה אזרחית, שכל שאלה צריך לתקוף אותה בבג"צ, והיא תבוטל.

נאדיה חילו: כמו שבוטל היום חוק האזורים המועדפים, ועוד חוקים אחרים.

נאדיה חילו: ואם זה הסגנון, אז זה מה שיהיה.

נאדיה חילו: אבל לדעתי, למה להגיע לזה.

נאדיה חילו: על פניו ברור, שהנושא הזה אם יגיע לבג"צ, פשוט יבוטל ויחויב, זה ברור.

נאדיה חילו: הנושא של הכיתות והסכנה על הילדים, יש פה סיכון בריאותו מאוד ברור ממה ששמעתי.

נאדיה חילו: אין לי מסמך, אבל מהנתונים ששמעתי.

מיכאל מלכיאור: זה לא מה שהוא אמר.

מיכאל מלכיאור: הוא דיבר על שני מקומות ספציפיים שבדקו, וראו ששם יש סיכון, ושמשרד החינוך לא עשה שום דבר שם.

נאדיה חילו: על זה אני מדברת, התייחסתי בכולל.

נאדיה חילו: אמרתי יש בעיות מוקדיות.

נאדיה חילו: מה שאני מציעה, שלקראת שנת הלימודים הבאה, להגביל את זה בזמן.

נאדיה חילו: יש אפשרות בשלושה חודשים בקיץ, אם רוצים בונים גם ארמונות, עניין של החלטה, ושל שיקול דעת והקצאת משאבים.

נאדיה חילו: להגיד מ-1 בספטמבר הילדים האלה חד-משמעית - - -

מיכאל מלכיאור: איזה ילדים?

נאדיה חילו: הילדים של חורה שאנחנו מדברים.

נאדיה חילו: הבעיה המוקדית ברהט ובחורה.

נאדיה חילו: משרד החינוך יהיה חייב לתת פתרון חד משמעי.

מוחמד ברכה: ברמת העיקרון, אסבסט מועד לפורענות, כל רגע יכול להיות מסוכן.

מוחמד ברכה: ולכן אי אפשר לבוא ולומר שזה תקין עד שיהיה מתוקן.

מוחמד ברכה: כל רגע יכול להיות מתוקן.

מוחמד ברכה: אני חושב שהוועדה צריכה לשאוף ולדרבן ולפעול עם משרד החינוך, על מנת לחסל את התופעה הזאת לחלוטין.

מוחמד ברכה: ועל כן יש מקום שיהיה בידי הוועדה תזכיר לגבי גגות אסבסט במערכות החינוך, ולהעמיד בפני הגורמים האחראים, גם משרד הבריאות, גם משרד הגנת הסביבה, וגם משרד החינוך, עם תכנית לחיסול התופעה, כעדיפות שהיא קיימת במסגרת העדיפויות של המשרד.

מוחמד ברכה: אם זה הראשון או השני, זה מוות, או חצי מוות, מה הסיפור כאן.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם ולהביא המלצות.

מיכאל מלכיאור: אני קודם רוצה להודות לחבר הכנסת ברכה, שהעלה את הנושא.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שלמדנו הרבה, גם בישיבה זאת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לנסות לסכם גם את העמדות של חברי הכנסת שדיברו פה, וגם הנציגים האחרים.

מיכאל מלכיאור: אין ספק, שהיום יש מודעות לציבור, להורים, לגבי הנושא של אסבסט, וברוך השם שיש, זה לא כמו לפני תקופת הידע.

מיכאל מלכיאור: היום הורים לא רוצים לשלוח את הילדים שלהם לבית ספר שיש שם אסבסט, גם אם כרגע האסבסט לא מקרין את הרעל.

מיכאל מלכיאור: הם לא רוצים, כי הם לא יודעים מה יהיה, איפה יש סדק, והאם בדקו, ומתי פעם אחרונה בדקו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו צריכים להיות רגישים, זה מפגע בטיחותי סביבתי קבוע.

מיכאל מלכיאור: ההמלצה שלנו בבסיס, חייבת לחסל את התופעה.

מיכאל מלכיאור: בוודאי במוסדות החינוך, אם אפשר בכל מקום בארץ.

מיכאל מלכיאור: מוסדות חינוך שאנחנו שולחים ילדים ומורים להיות שם כל היום.

מיכאל מלכיאור: ברור שזה לא כמו שאתה נכנס למקום רק בזמן קצר.

מיכאל מלכיאור: כשזה קורה, הגישה שלנו צריכה לחסל את התופעה.

מיכאל מלכיאור: מה שהייתי מבקש, על בסיס מה שאמר חבר הכנסת ברכה, תנו לנו תזכיר כולל על התופעה בכלל בתי הספר בארץ, לא רק חורה, ולא רק דרום.

מיכאל מלכיאור: כלל התופעה הזאת בארץ, כדי שנדע גם מה סדר הגודל.

מיכאל מלכיאור: כמה מטרים רבועים של אסבסט יש בשני מוסדות חינוך בארץ.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שיש לכם לפחות חלק גדול מהנתונים.

רותם זהבי: אנחנו הולכים עכשיו לסקר גדול גם בנושא האסבסט.

מיכאל מלכיאור: מה סדר גודל של הזמן בשביל לעשות תזכיר כולל כזה?

רותם זהבי: אני צריך לשאול את שי כנעני בעניין.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לבוא לקראתך, לכן אני שואל אותך.

רותם זהבי: אני יכול לבדוק את זה עכשיו עם שי.

רותם זהבי: ואני יכול להחזיר את התשובה מחר.

מוחמד ברכה: או שתגיד לו, שנקבע לי לדעת סדר גודל.

מיכאל מלכיאור: אם זה תוך זמן סביר, נלך לפני לוח זמנים שלכם.

רותם זהבי: אני יכול לבדוק את זה יחד עם שי, ואני יכול להחזיר תשובה מחר.

מיכאל מלכיאור: אם תוך זמן סביר, נלך לפי לוח זמנים שלכם.

מיכאל מלכיאור: אבל ששי יעשה מאמץ.

מיכאל מלכיאור: אני יודע גם כמה זמן, אם הוא רוצה שימשוך הרבה זמן , גם את זה הוא יודע לעשות, ועם זה, אנחנו לא יכולים לחיות.

רותם זהבי: שי בחור רציני מאוד.

מיכאל מלכיאור: לכן הוא יודע גם למסמס אם הוא רוצה.

מיכאל מלכיאור: אם יש לנו תזכיר יכולים להתייחס.

מיכאל מלכיאור: ההמלצה שלנו זה חיסול התופעה הכללית.

מיכאל מלכיאור: זה דבר בלתי נסבל מבחינה עקרונית, שהורים צריכים לשלוח את הילדים שלהם יום-יום, למקום שעלול להיות באופן ישיר מסוכן, ויש הרבה יותר מודעות לעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אני שמח לברך על דברים טובים שנעשים במערכת החינוך בחורה.

מיכאל מלכיאור: לראות שיש גם ראש מחלקת חינוך שאחראי, אני שמח לשמוע גם על ההסכם של משרד החינוך לשני בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה לקבוע חד משמעית.

מיכאל מלכיאור: אם אתם מאיצים את התהליכים בבניית בית ספר שני, יכול להיות שלקראת שנת הלימודים הבאה, כבר נוכל לפתור את הבעיה.

מיכאל מלכיאור: ממילא יש החלטה להקציב את מה שצריך להקציב.

מיכאל מלכיאור: תאיצו את התהליכים, ותשתדלו שיוכל להיעשות בפתיחת שנת הלימודים הבאה.

מיכאל מלכיאור: דבר שלישי, אני מבקש ממך רותם לחזור אלינו עם תשובות לנתונים שהביא נציג שתי"ל.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות, וזה סותר את המגמה שאמרת, בפירוש בתכלית הסתירה, ואם יש דברים שהוכחו שכבר קיימים, עוד יותר אנחנו מודאגים מהגישה הכללית.

מיכאל מלכיאור: לכן אני מבקש תשובה תוך שבוע ימים, בוודאי יש לכם נתונים על זה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש, אלה מסקנות שמגיעות למליאת הכנסת.

מיכאל מלכיאור: מאחר וזה דיון מהיר, מהמשרד להגנת הסביבה, לתת לנו את כל הנתונים שביקשנו בתחילת הישיבה, כמה פעמים בדקתם, מה ההמלצות שהמלצתם בשנתיים האחרונות, נקבל את כלל הנתונים הללו.

חנא סוייד: אני יכול להוסיף עצה לנציג המשרד, שיקבעו נוהל שבאסבסט לא מטפלים, אלא מחליפים, כשיש צורך לא מתחילים לעשות בידוד או לצבוע, מחליפים.

חנא סוייד: זה נוהל כזה, שלאט לא מחסלים את כל המלאי.