הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 46, 2007-05-29 11:45

סופה לנדבר: רבותיי.

סופה לנדבר: אנחנו, כרגיל, קיבלנו תלונה.

סופה לנדבר: בזכותכם וביחד איתכם וביחד עם הוועדה, עשינו המון דברים במשך שנה ואני שבעת רצון ממה שנעשה במשך שנה.

סופה לנדבר: הגענו לתוצאות ואנחנו עוד מעט נוציא את דוח הפעילות ואני מקווה שגם נשלח לכם וגם אתם תהיו מרוצים ממה שעשינו.

סופה לנדבר: יחד, או יחד עם מישהו אחר, אבל עשינו.

סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו קיבלנו מספר תלונות ובגלל זה הישיבה הראשונה תעסוק בתווי חניות לציבור הנכים והבעייתיות של תווי החנייה.

סופה לנדבר: לפני שאתן לדבר, אני רוצה להעיר הערה קטנה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שאנשים שמתו, המשפחה נושאת תו חנייה.

סופה לנדבר: זה פשוט בלאגן שלם, אבל אני מתארת לעצמי, חיים, איגור, שאתם תדברו על זה.

סופה לנדבר: אבל לפני זה נעשה סבב היכרות.

סופה לנדבר: (סבב היכרות)

חיים רייזלר: אני אתחיל מזה שבמדינת ישראל יש כיום 75,000 תווי חנייה חוקיים, ואני מעריך שיש סדר גודל של פי שתיים, אם לא יותר, מזויפים.

סופה לנדבר: ממשרד התחבורה יגידו לנו עכשיו, כן או לא?

יפה סרי: הוא מדבר על מזויפים.

חיים רייזלר: במשרד התחבורה לא אחראים על זה, מי שצריך לדאוג לזיוף זה משטרת ישראל והשלטונות המקומיים.

חיים רייזלר: כאשר נכה בא לחנות, בדרך כלל הוא לא מוצא מקום חנייה, אין מקום חנייה.

סופה לנדבר: תו יש לו ברכב, כן?

חיים רייזלר: תו, ברוך ה', יש לו.

חיים רייזלר: הוא לא מוצא מקום חנייה ובדרך כלל כשהוא יוצא מהרכב, אם הוא נעמד כמה דקות, אם הוא מסתכל, הוא רואה שבא לרכב איזה גבר צעיר בריצה, או בחורה צעירה,שבכלל אין לה שום קשר לנכות ולכל דבר דומה לזה.

חיים רייזלר: זו הבעיה של האכיפה של מדינת ישראל שמשטרת ישראל, וגם העיריות, לא מפעילות באף מקום.

חיים רייזלר: אני יכול להגיד לך שבקרית מוצקין ובחיפה אני אימת הנהגים.

חיים רייזלר: למה?

חיים רייזלר: אני עובר מכוניות, בודק אם זה מתאים, לא מתאים, וממש מתקשר.

חיים רייזלר: אני חושב שאני אחראי לאלפי דוחות שניתנו בצפון ובקריות.

חיים רייזלר: יצא מכתב, אני לא רוצה להיכנס למי הוציא את המכתב, או מה, או למה יצא כזה מכתב של נכים היושבים על כיסאות גלגלים, שיש להם בעיה למצוא מקום חנייה.

חיים רייזלר: כתוצאה מכך, יצאה הצעה לתיקון חוק ראשונה שהיתה במרץ, ששלחתי אליכם, עם כל ההסתייגויות.

חיים רייזלר: כמובן ישר פניתי לששה מומחים והבאתי לכם את חוות הדעת של ששה המומחים.

חיים רייזלר: כל אחד מהמומחים, בדרך שלו, אומר שלא ייתכן שמאחורי התיקון הראשון של טיוטת התיקון של תו חנייה עומד רופא או מישהו מוסמך שכתב את הדבר הזה.

סופה לנדבר: תסבירו לי עכשיו, מי צריך להסביר, אתה, או משטרת ישראל, או משרד התחבורה?

סופה לנדבר: נכה שצריך היום לקבל תו חנייה, מה הוא צריך לעשות כדי לקבל.

סופה לנדבר: מה התהליך?

חיים רייזלר: אחרי ששלחנו את המכתבים של המומחים, נעשה תיקון לתיקון וזה התיקון שיצא בתחילת החודש, בעקבות המכתבים ששלחנו, וגם בתיקון הזה עדיין הם לא פתרו את הבעיה.

חיים רייזלר: יש פה בעיה עקרונית.

חיים רייזלר: אני יכול להגיד לך, לפחות מתחילת הדרך, שבשיחות עם הנציבות, למרות שלא הגעתי לישיבה, שלחתי את---

שלומית אבנח: הם בחרו גם שלא להגיע.

סופה לנדבר: מי בחר לא להגיע?

שלומית אבנח: נציבות השוויון ממשרד המשפטים.

שלומית אבנח: הם חייבים להגיע לכאן.

סופה לנדבר: זה חמור מאוד ונזיפה, לשלוח להם מכתב בגלל שזה חמור מאוד, הם חייבים להגיע לישיבות של הוועדה.

חיים רייזלר: ומה שאני יודע שהם הולכים לעשות בעקבות שליחת המכתבים של המומחים, כנראה פרופ' שני,שהתגלה במלוא גדולתו בוועדה הקודמת.

סופה לנדבר: התאהבת בו?

חיים רייזלר: אני התאהבתי בו, אני אומר לך, מה לעשות?

חיים רייזלר: הבן אדם הזה הפך להיות ידיד הנכים.

סופה לנדבר: אם משהו עשינו, גם למען הסיפור הזה, זה...

חיים רייזלר: או שהוא הפך את עורו, או שהוא היה כזה תמיד.

חיים רייזלר: אני לא ידעתי שהוא כזה.

סופה לנדבר: אתה רואה?

סופה לנדבר: לפעמים צריכים להכיר את המעשים ואת בני האדם.

חיים רייזלר: הבן אדם נכנס לעובי הקורה, הוא כנראה יעמוד בראש הוועדה, ואת כל ששת הרופאים שהעבירו חוות הדעת, בנוסף לכל המחלות האחרות, הוא יקבץ אותן.

חיים רייזלר: זה ברמה העקרונית ורציתי שתדעי.

חיים רייזלר: זה כל מה שיש לי לומר מעבר לעוד תלונות.

חיים רייזלר: אבל ניתן גם לאחרים לדבר.

יעקב כהן: אני רוצה להעיר כמה הערות.

יעקב כהן: מאוד חורה לי שהנציבות לא הגיעה לכאן.

יעקב כהן: היא יודעת יפה מאוד למה היא לא הגיעה.

יעקב כהן: אני הולך להיות בוטה, ותסלחו לי, ואני הולך להגיד שהנציבות שאמורה לשמור על הזכויות של הנכים ולקדם את האינטרסים של הנכים, באופן עקבי בכמה וכמה נושאים בתקופה האחרונה, כשאני פועל מולה, פוגעת באנשים והפגיעה היא משמעותית וקשה.

יעקב כהן: יש לנו בעיה.

יעקב כהן: הבעיות שלנו הן, אחד, יש פחות מדי הקצאה של מקומות חנייה.

יעקב כהן: הנציבות תרמה, באופן ממשי, להקטנת ההקצאה, בכך שהיא הקטינה את ההקצאה של מקומות חנייה ציבוריים מ-5% למשהו בין 2% ל-4%.

יעקב כהן: יש לנו בעיה ברמה השנייה, עם אכיפה.

יעקב כהן: אני קראתי את זה בעיתון, היתה הודעה של משטרת ישראל שהודיעה שבגלל חילוקי הדעות והמחלוקות הם לא אוכפים חניית נכים ולא נותנים דוחות.

יעקב כהן: יש בעיה מבחינת הסימון של מקומות החנייה.

יעקב כהן: לא כל מקומות החנייה מאושרים, עברו תקינה מסודרת.

יעקב כהן: יש הרבה מקומות מסחריים גדולים שמעדיפים לא להעביר את החנייה תקינה מסודרת, על מנת לא ליצור אי נעימות עם הלקוחות שמגיעים לאותם מרכזים, בדוחות, והם משאירים את המצב כמו שהוא.

יעקב כהן: מעבר לבעיה הזאת, יש בעיה קשה מאוד של מאבקי כוח, שלדעתי הם מיותרים לגמרי---

סופה לנדבר: מאבקי כוח בין מי למי?

יעקב כהן: גרמו לנו לנכים להתחיל להתווכח בינינו מי יותר נכה ומי ראוי ומי לא ראוי להיות בעל תו.

יעקב כהן: שזה פסול מעיקרו.

יעקב כהן: במקום שיקדמו מהלכים של אכיפה, מודעות, חינוך, פעילות יזומה, כדי לשפר את המצב, יפעלו בצורה ממשית בתוך הממסד, בתוך הרשות המבצעת, על מנת לחזק ולתת משנה תוקף.

יעקב כהן: אני לא ראיתי קמפיין ממשלתי לחניית נכים הרבה מאוד זמן.

יעקב כהן: לא ראיתי רצון או פעילות אמיתית מטעם מי שאמור לקדם את הנושאים האלה, ולהביא את כל הנושא הזה לקראת הבעיות האמיתיות; חניה לא מורשה, חניה עם תווים מזויפים, גמישות יתר של משרד התחבורה בהענקה של 2 מספרי רכב לנכה.

יעקב כהן: שני מספרי רכב על תו אחד, שהפכו להיות, כתוצאה מהקלות של ההעתקה של אותו התו, לשני תווים בשני רכבים שונים, וכמובן זייפנים.

יעקב כהן: אני אישית יודע ופניתי והודעתי שיש בתי דפוס במדינת ישראל שמדפיסים לכל דיכפין, תמורת תשלום, תו מסודר, עם הולוגרמה מסודרת, עם כל מה שצריך, בתמורה לכסף.

יעקב כהן: כל אדם יכול לשלם 400 שקלים ולקבל תו נכה מסודר.

יעקב כהן: כשר.

חנן אהרן: הוא לא כשר, כי במשטרה, ברישומים, הוא לא מופיע.

חנן אהרן: הוא לא כשר.

יעקב כהן: כושר ההמצאה בנושא הזיוף פשוט מדהים אותי כל פעם מחדש.

יעקב כהן: אני כל פעם נתקל בוורסיות.

יעקב כהן: ..

יעקב כהן: השבוע נתקלתי בתו נכה שהגודל שלו בערך 2/3 מהגודל המקורי.

יעקב כהן: מישהו לא הסתדר לו לצלם את זה כמו שצריך, אז הוא פשוט הקטין את זה והוא הניח את זה.

יעקב כהן: כשגורמי האכיפה אמורים לאכוף, הם אפילו לא טורחים לבדוק.

יעקב כהן: הם רואים מרחוק תו, הם פשוט לא ניגשים.

סופה לנדבר: צריך להיות תו חנייה עם חותמת, או מספר,

יעקב כהן: יש הולוגרמה ויש מספר ויש הכול, לא אוכפים את זה.

סופה לנדבר: גרוע.

ישראל אבן זהב: אני ממטה מאבק הנכים.

ישראל אבן זהב: מכיוון שאני עוסק עם התווים האלה כבר הרבה מאוד שנים, רציתי להגיד משהו בקשר לנציבות.

ישראל אבן זהב: היינו פורום של ארגונים שהתכנס כדי להוציא תו נכה חדש, בעקבות כל הבעיות שסופרו פה ואני לא אחזור עליהן, והיתה לנו הסכמה, של רוב הארגונים, על צורת התו והוצאת התו עד שזה הגיע לנציבות.

ישראל אבן זהב: בנציבות ביקשו מהוועדה המייעצת שלהם לשבת ולהכין להם תקנות (לכן אני גם השתתפתי בוועדה המייעצת), והכנו תקנות ממש מסודרות.

ישראל אבן זהב: אולי בשתי מלים אני אספר מה שרצינו.

ישראל אבן זהב: רצינו להחליף את תו הנכה לגמרי, שיהיה תו אחד לכל הנכים, נניח, כל מי שמקבל קצבת ניידות, כלומר שיש לו בעיית ניידות, יקבל את התו הזה באופן אוטומטי, ותהיה ועדה רפואית, ועדת עררים מה שנקרא, שמי שחושב שמגיע לו תו, יפנה לוועדה ויקבל תו, או קבוע, או זמני וכולי.

ישראל אבן זהב: ישבו המוסד לביטוח לאומי עם משרד התחבורה וקיבלו את העקרונות והבאתי להם דוגמאות של תווים בחוץ לארץ (שיש לי גם פה) והם קיבלו את העקרונות.

ישראל אבן זהב: מה שקרה, הנציבות בזמנו ישבה גם איתנו, גם עם משרד התחבורה ומשרד הבריאות והמוסד לביטוח לאומי והם החליטו להוציא אותנו, את נציגי הנכים, מהוועדות האלה, והחליטו ביניהם מה עושים.

ישראל אבן זהב: זה לא מקובל משום שקיבלנו רשימת לקויות, או המחלות שלהם, שיש מחלות שרופא מומחה בדק אותן והוא אומר שאלה מחלות שלא קיימות, היום יש שמות אחרים.

ישראל אבן זהב: יש שם מחלות שעם אנטיביוטיקה פותרים בשבוע ובוודאי לא מגיע תו נכה.

ישראל אבן זהב: זה רופא המטולוג, הוא אומר שגם בטיפולי כימו יש כאלה שמקבלים כדור ביום, אין לחולה שום בעיה.

ישראל אבן זהב: לא מגיע לו תו נכה ועל סמך התקנות האלה הוא מקבל תו ותופס מקומות חנייה.

ישראל אבן זהב: למעשה המוסד לביטוח לאומי שאצלו רשימת הליקויים, מסרב לדבר היום עם ארגוני הנכים, הוא יושב מול הנציבות וזהו.

ישראל אבן זהב: אז במקום שהנציבות תעזור לנו בנושא, היא הלכה וקלקלה.

ישראל אבן זהב: מה שאנחנו הצענו; להוציא תו אחד, להחליף אותו פעם בשנה.

ישראל אבן זהב: התוקף של התו, למשל, פג ב-31.12, וב-1 לינואר יקבלו אוטומטית תו חדש.

ישראל אבן זהב: כל אלה שנפטרו, שקיבלו תו באופן זמני, יפוג התוקף שלו ולא צריך לאסוף אותו יותר.

ישראל אבן זהב: אין תוקף.

ישראל אבן זהב: היום יש תו זמני, אבל תו רגיל הוא---

שלומית אבנח: בן אדם שנפטר, מה קורה עם התו שלו?

ישראל אבן זהב: בני המשפחה ממשיכים להשתמש.

ישראל אבן זהב: הוא אמור להחזיר את זה למשרד הרישוי, אבל אף אחד לא מחזיר.

ישראל אבן זהב: מה שאני הצעתי זה לעשות תו כמו בחוץ לארץ.

ישראל אבן זהב: אני אביא פה דוגמה אחת.

ישראל אבן זהב: זה תו, למשל באירלנד, שתקף בכל השוק האירופאי המשותף.

ישראל אבן זהב: יש לו גם מספר מכונית, גם תוקף מסוים, אפשר להוסיף לו תמונה, חתימה מאחורה, תעודת זהות, ואת זה הם שמים על החלון הקדמי, כך שמישהו מבחוץ לא רואה מי בעל הרכב, לא יכול לזהות אותו, ואז יש לו תו.

ישראל אבן זהב: בסוף השנה נגמר תוקף התו, הוא יקבל תו חדש בשנה הבאה, עם תאריך חדש, עם צבע אחר, לא חשוב מה.

ישראל אבן זהב: זה דבר פשוט ביותר.

סופה לנדבר: לא הבנתי מה אמרת, שמים על החלון, ומה הרעיון?

ישראל אבן זהב: רואים קדימה את התו הזה.

ישראל אבן זהב: תשימי את זה על החלון הקדמי ורואים תו נכה.

סופה לנדבר: רואים את התאריך שלו.

ישראל אבן זהב: כן, עם מספר רכב ותאריך תוקף שלו.

ישראל אבן זהב: זה דבר פשוט, או משהו דומה לזה.

ישראל אבן זהב: את זה הבאתי כדוגמה.

ישראל אבן זהב: יש לי תו גם משבדיה, אבל שם אין תמונה, אז הבאתי במיוחד את זה.

ישראל אבן זהב: יש את זה למשרד התחבורה, כי בישיבות נתתי להם.

יעקב כהן: אנחנו הלכנו קצת עם הרעיון הזה קדימה ואמרנו שאנחנו חיים במדינת ישראל ויש פתרון טכנולוגי, אלקטרוני פשוט, שבב, שפותר את הבעיה של הזיופים באופן משמעותי.

יעקב כהן: העניין הוא שצריך כאן השקעה ראשונית בהחלפה של כל התווים והכנסת טכנולוגיה לתוכם ופעם אחת ולתמיד לפתור את העניין.

יעקב כהן: בהתחלה התחילו עם תו חלק, ואחר כך שמו הולוגרמה.

יעקב כהן: פשוט הדרך לגרום לתו הזה להיות אותנטי---

סופה לנדבר: הסיפור לא בזה.

סופה לנדבר: הסיפור הוא בזה שאין אכיפה ולא רוצים שתהיה.

סופה לנדבר: כאשר רוצים לבצע אכיפה, אז מבצעים את זה, ואם לא – אז לא, אז מחברים כל מיני סיפורים איך לא.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה דבר אלמנטרי שצריכים לבצע ולעשות.

ישראל אבן זהב: דבר נוסף שהצעתי, לעשות את התו בעברית ובאנגלית, ולעשות הסכמים עם מדינות העולם שהתו יוכר גם בחוץ לארץ.

ישראל אבן זהב: היום התו שלנו לא מוכר בחוץ לארץ וזאת הסיבה שמשרד התחבורה הפסיק לנפק אותו, כי באו אליו בתלונות שקיבלו דוחות.

ישראל אבן זהב: לא פלא שקיבלו דוחות, אם משרד התחבורה מספק תו כזה לחוץ לארץ – זה תו של משרד התחבורה רשמי, כתוב בכתב יד, חותמות בכל הכיוונים.

ישראל אבן זהב: את זה אני קיבלתי ממשרד הרישוי בחולון.

ישראל אבן זהב: כתוב פה השם שלי, מספר דרכון, עד מתי הוא בתוקף, אבל בכתב יד, בלי צורה.

ישראל אבן זהב: אף אחד לא רוצה לכבד כזה דבר, ובצדק.

ישראל אבן זהב: אם משרד התחבורה לא מכבד את עצמו, אין שום סיבה שיסתכלו על זה בעולם.

ישראל אבן זהב: אז צריך לדאוג גם לזה.

ישראל אבן זהב: הדבר האחרון, אכיפה, ופה אני כבר מכניס את המשטרה, גם משטרת ישראל וגם הפיקוח העירוני.

ישראל אבן זהב: לא יעזור שום דבר, נוציא תווים חדשים וימשיכו לחנות במקומות חנייה.

ישראל אבן זהב: צריך לעשות גם אכיפה וגם להגדיל את הקנסות, לדעתי.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: רציתי להתייחס לכמה נקודות, להוסיף בעצם.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: רציתי לומר שהנציבות ישבה בפורום נכים לעניין תו החנייה ונכים, כך שזה עוד יותר צורם שהיום הם לא יושבים יחד איתנו כאן.

שלומית אבנח: הם היו צריכים להגיע.

שלומית אבנח: הם בחרו בכוונה בנושא הזה לא להגיע.

שלומית אבנח: לנושא הבא הם באים.

ישראל אבן זהב: קיבלתם מכתב, אבל?

שלומית אבנח: הם לא שלחו שום מכתב.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: בפורום הנכים הם הסכימו איתנו, כך שהצעת החוק שהם הביאו אחרי זה די הפתיעה את כולנו.

שלומית אבנח: סליחה, הם שלחו מכתב.

סופה לנדבר: מה הם כתבו?

סופה לנדבר: עסוקים בלמצוא מקומות חנייה לנכים?

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אין להם איפה לחנות.

שלומית אבנח: הם מחויבים להגיע לישיבות הכנסת.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: בנוסף להמלצות הרפואיות של מר חיים רייזלר, בימים הקרובים נקבל המלצות תפקודיות של משרד הבריאות, גם של המחלקה לריפוי ועיסוק, וגם של המחלקה לפיזיותרפיה כדי שכל אלה שנמצאים היום ברשימת הליקויים שהנציבות כתבה (הנציבות כתבה כל מיני ליקויים).

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אנחנו טוענים שאלה שיקבלו תו זמני, במקום שיקטלגו אותם לפי כל מיני מחלות, שיעבירו אותם ועדות תפקודיות, לראות האם הבן אדם באמת זקוק או לא זקוק לתו חנייה לנכה.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: בימים הקרובים נעביר אליכם את ההמלצות האלה.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אני גם רוצה להעיר שאין בכלל קשר בין המחשב של משרד הפנים למחשב של משרד התחבורה.

קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אם היה קשר בין משרד הפנים ובין משרד התחבורה, אולי הרבה לא היו משתמשים במקומות חנייה לנכים.

סופה לנדבר: נבנה להם כנראה גשר.

סופה לנדבר: אנחנו נקריא עכשיו את המכתב שקיבלנו מהנציבות.

קרולנה אופנהיימר-רוזנטל: והדבר האחרון שאני רוצה להעיר שמר ישראל אבן זהב מראה לך כל הזמן את התו הכחול, אבל יש בעיה מאוד חמורה שיש יותר מדי צבעים לתווי חנייה וזה גם גורם לבעיה.

קרולנה אופנהיימר-רוזנטל: יש תו כחול ויש תו ירוק ויש תו חנייה כתום.

סופה לנדבר: מה זאת אומרת?

סופה לנדבר: בדבר כל כך פשוט, ממציאים דבר?

קרולה אופניימר-רוזנטל: אני אתן את הדוגמה האישית שלי.

קרולה אופניימר-רוזנטל: אני מוכרת על ידי הביטוח לאומי כנכה של 100% עקב הבעיות התפקודיות והבריאותיות שלי, אבל יש לי תו ירוק, כך שהיום, לפי כל רצון של כל עירייה, יכול להיות שיגררו את הרכב שלי אם אני חונה בחנייה לנכים עם תמרור כחול, ואף אחד לא יתייחס ל-100% נכות בניידות שיש לי.

סופה לנדבר: אני חשבתי שזה דבר כל כך פשוט, אבל אני רואה שצריכים לכתוב על זה דוקטורט כנראה.

חיים רייזלר: אני חייב לקרוא לך התייחסות של פרופסור איסקוב על הדבר הזה שיראה לך כמה שיש פה בעיה.

חיים רייזלר: הוא אומר שהוא לא יודע על המסמך כולו, בעיקר מי חתום על דברי ההסבר אשר בעמוד הראשון למסמך.

חיים רייזלר: אם הם היו אנשי משרד המשפטים, "הרי שמדובר בדברי הסבר סותרים, אשר מכסים על האמת שאינה כתובה.

חיים רייזלר: דברים אשר אינם יאים לעורכי דין.

חיים רייזלר: נראה כי המסמך הוכן בחופזה, נעשה שימוש בסעיפים רפואיים, תבחינים וקביעות ישנות.

חיים רייזלר: ברור לחלוטין שלא נעשה ניסיון להתעדכן ולהתייעץ עם רופאים מומחים.

חיים רייזלר: כל זאת מביא לתחושה של מגמתיות וחיפוש לרצות גורמים אשר אינם מוזכרים במסמך במפורש.

חיים רייזלר: " את זה כותב פרופסור מספר אחד לשיקום במדינת ישראל.

חיים רייזלר: יש לך את המסמך מול העיניים, אני יכול להראות לך.

חיים רייזלר: זה פשוט לא להאמין.

חיים רייזלר: זה מה שבן אדם כותב על הנציבות לשוויון.

סופה לנדבר: תוך כמה שניות אני מבינה את הפרובלמטיקה ואני מבינה מה צריכים לעשות, אבל אני חושבת שגם אתם מבינים.

סופה לנדבר: אני חושבת שבדברים כל כך פשוטים וטריוויאליים אנחנו לא צריכים למצוא את הדרך סחור סחור וסביב וסביב.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: זה דברים---

חיים רייזלר: את יודעת מה שהם ענו לי?

חיים רייזלר: 'אנחנו הוצאנו מכתב, אתם תגישו תלונות'.

חיים רייזלר: איזה מן דבר טיפשי זה.

שלומית אבנח: תשמעו מה הם כותבים: "ישיבה בנושא תו חנייה לנכים.

שלומית אבנח: מאשרים קבלת הזימון.

שלומית אבנח: מבקשים ליידע אתכם כי אנו בעיצומה של עבודת מטה בנושא שבנדון.

שלומית אבנח: כל הדיונים עם הגורמים השונים אשר הגיבו לטיוטה הראשונית שהפצנו, בכלל זה נציגים של ארגונים המייצגים אנשים עם מוגבלות ואנשי מקצוע.

שלומית אבנח: אשר על כן, מבקשים אנו לדחות ישיבה זו, עד אשר נשלים בקרוב את טיוטת הצעת החוק, אותה נעביר לעיונכם במקביל.

שלומית אבנח: העברתה לוועדת העבודה והרווחה והבריאות אשר על ידה התבקשנו לרכז הנושא".

שלומית אבנח: לפי התקנון הם חייבים להגיע.

סופה לנדבר: תשמעו, רבותיי, אני חשבתי ואני היום בטוחה שהאויב הראשון של מדינת ישראל זה קביעוּת וכוס קפה.

סופה לנדבר: איזה מן דבר זה.

סופה לנדבר: בן אדם מקבל משכורת, שעון דופק, יצא, נכנס.

סופה לנדבר: איזה מן דבר זה?

סופה לנדבר: בדבר כל כך פשוט, שאנחנו כולנו מחויבים כלפיכם, מחברים את הדברים שהם...

סופה לנדבר: אני לא יודעת, צריכים להגיש סיכה מהודרת, שאני לא חושבת- - -

חנן אהרן: אני מקווה שאת לא אמרת את זה באופן גורף על כל עובדי המדינה.

סופה לנדבר: אני בכלל נגד קביעות.

סופה לנדבר: אני חושבת שעם דבר כזה חמור, שאנחנו היום צריכים לדון, אני נגד הדבר הזה.

חנן אהרן: אז יש פקידים שלא עושים את מלאכתם נאמנה, אבל אי אפשר להגיד שכלל עובדי המדינה הם...

סופה לנדבר: אני לא מדברת עכשיו על כלל עובדי המדינה, אני מדברת על כלל הציבור במדינת ישראל שמקבל קביעות ולמחרת שוכח מה הוא צריך לבצע במקום התעסוקה שלו.

סופה לנדבר: הוא מגיע, כוס קפה, הוא מגיע, אחרי כמה דקות, כוס תה, אחר כך סיגריה, וככה ממשיכים יום שלם.

סופה לנדבר: מרגיז אותי שדברים שצריכים לעשות בקלות, תולים על אנשים כובד של דברים.

סופה לנדבר: בשביל מה?

סופה לנדבר: זה כל כך קל, רשימה של אנשים שצריכים לקבל תו חנייה, רשימה של מחלות שאיתם אנשים חייבים תו חנייה, לשלוח, להדפיס.

סופה לנדבר: מדינת ישראל יכולה לחסוך על זה, להגדיר מקומות חנייה, בגלל שלא יכול להיות שבן אדם שהוא נכה מגיע ומחפש עם נר באמצע היום.

סופה לנדבר: זה דברים טריוויאליים, זה דברים קלים מאוד.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין עכשיו ממשטרת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים לשמוע את משרד התחבורה, אנחנו רוצים לשמוע את משטרת ישראל, אנחנו רוצים להבין איפה הבעיה, יכול להיות שאתה תגיד לי דברים שאני אסכים איתך.

סופה לנדבר: יכול להיות.

חנן אהרן: אחרי שהיית שומעת אותי, אולי היית אומרת אחרת על עובדי המדינה.

סופה לנדבר: עוד מעט, אחרי משטרת ישראל.

חנן אהרן: אני מחיתי על עניין ההכללה הזאת, דווקא לעובדי מדינה שהכי עושים את מלאכתם נאמנה.

חנן אהרן: בנושא הזה של נכים, אני תיכף אסביר כמה שאנחנו עושים.

חנן אהרן: לבוא ולהגיד שאנחנו לא עושים כלום, זה לא בסדר.

סופה לנדבר: קיבלתי כאן מכתב.

סופה לנדבר: קודם כל, אני לא יודעת מה אתה שמעת, אז יכול להיות שהשמיעה סלקטיבית וזה גם לא במקום.

סופה לנדבר: אמרתי שאותי מכעיס מאוד עניין הביורוקרטיה, מכעיסה אותי חוסר רגישות לאותם דברים שצריכים להיות במרכז העניין הציבורי.

שלומית אבנח: לפי תקנון הכנסת, הם מחויבים להגיע.

שלומית אבנח: הם משרד ממשלתי, הם חייבים להגיע לוועדה.

חנן אהרן: אני לא מגן עליהם, אני מגן על עצמי כעובד קבוע שבא בבוקר ושותה כוס קפה, ועושה את מלאכתי נאמנה.

סופה לנדבר: תשמע, אתה לא צריך להתקומם מהדברים שלי, בגלל שאותי מקומם שאנשים ביורוקרטיים מקבלים את הקביעות במדינת ישראל ושוכחים את התפקידים שלהם.

חנן אהרן: בסדר, אבל עוד מעט אנחנו נשמע ואת תראי שיש בעיות גם בין ארגוני הנכים, וגם שם אין הסכמה בכל הדברים.

דן שני: כמה הערות חשובות.

דן שני: דבר ראשון, המשטרה רושמת דוחות על חנייה לנכים.

דן שני: לא רק שהיא רושמת, אלא למרות שהיה צמצום בכמות הדוחות והליכה לעבר דוחות איכות, עבירה של חנייה בנכים נחשבת עבירת איכות.

דן שני: זאת אומרת שהמשטרה, גם עם המדיניות של צמצום בדוחות, לא צמצמה את הדוחות לנכים.

סופה לנדבר: כמה דוחות עשיתם בשנה שעברה?

דן שני: אין לי נתונים על כמויות, אבל אלפים.

סופה לנדבר: אני רוצה להגן על משטרת ישראל, לא כולם להתנפל על כולם.

דן שני: אם יש צורך בנתונים, נביא נתונים.

סופה לנדבר: בסדר, לשלוח לנו נתונים בבקשה, בגלל שמהנתונים שקיבלנו בעיר אילת 129 דוחות, באשקלון 282 בשנת 2005 ובירושלים 11,350 דוחות.

דן שני: דבר שני שרציתי להעיר וזה לא פחות חשוב.

דן שני: דיברו על בעיות בתמרור, ברור שאיפה שיש בעיה בתמרור, המשטרה לא יכולה לאכוף, כי למעשה אין עבירה.

דן שני: אני אתן דוגמאות בולטות, רק שלוש דוגמאות שעולות בדעתי ויש עוד יותר בעיות.

דן שני: אם למשל התמרור של חניית נכים עושים אותו כחול על לבן, במקום לבן על כחול, לא כל כך טוב.

דן שני: זאת אומרת, לא כל שופט יסכים להרשיע.

דן שני: זו דוגמה אחת.

דן שני: יש דוגמה שכתוב ליד התמרור, החוק דורש שליד התמרור אסור לחנות.

דן שני: אם כותבים את התמרור הזה ועושים חץ וכותבים 20 מקומות ימינה, אף נהג לא יכול לדעת 20 מקומות.

דן שני: הנהג לא רואה 20 מקומות ימינה שיש בכלל את התמרור.

דן שני: לא נוכל לאכוף כזה דבר.

דן שני: או אם במקום לעשות תמרור, איזה שהיא עירייה חוסכת, או מישהו מצייר את התמרור על קיר בתור ציור, במקום עמוד תמרור.

דן שני: יש דברים מהותיים שהמשטרה בכלל לא יכולה להיכנס לזה.

דן שני: אם היא תאכוף, נשלם הוצאות משפט על זה שהעמדנו לדין.

דן שני: אין איסור בכלל במקום הזה.

דן שני: צריכים לתת את הדעת ושהתמרורים יהיו נכונים.

דן שני: החוק מנוסח שזה 'ליד התמרור', אז אומרים 'מקום אחד, שני מקומות, זה על יד'.

דן שני: אבל 20 מקומות ימינה זה לא על יד התמרור.

דן שני: אלה רק דוגמאות.

דן שני: המשטרה חייבת, בשביל שתהיה אכיפה, שהתמרור יהיה תקין לחלוטין.

דן שני: תקין לחלוטין.

סופה לנדבר: מי האחראי, רשות מקומית, עירייה, מי?

דן שני: איפה שמתקינים, מי שזה לא יהיה.

דן שני: אם זה פרטיזאני, בכלל, אז זה זיוף תמרור, אסור לעשות כזה דבר.

דן שני: אבל איפה שהעירייה מתקינה, היא צריכה להתקין את זה נכון.

דן שני: עוד בעיה שאני נזכר: אם החנייה היא בשעות מסוימות, השעות צריכות להיות כתובות נכון ומימין לשמאל ולא משמאל לימין, אחרת זה מגיע לבית משפט עליון, הנאשם יוצא זכאי.

דן שני: חבל לכולם, על כל המאמצים.

דן שני: לגבי זיופים, המשטרה רואה את זה בחומרה, רק צריכים להגיש תלונות קונקרטיות, עם איזה שהיא ראשית ראיה, או איזה שהוא בסיס, שהמשטרה תתחיל לחקור.

דן שני: חלק מהדברים ששמעתי---

סופה לנדבר: כמה זיופים יש?

דן שני: אני אומר, צריך להגיש תלונות בשביל שנחקור.

דן שני: אני מייצג את אגף התנועה, חלק מהתלונות ששמעתי הן לא שייכות.

דן שני: אם יש איזה מפעל שמייצר שלטים, זה כבר פלילי לגמרי, זה לא אגף התנועה.

דן שני: אגף התנועה יכול לנסות לאכוף, אם טוענים על רכב ספציפי שהרכב משתמש בתו נכה, אפשר לבדוק פה אפשרות לעבירת תנועה.

דן שני: לגבי יתר העבירות המאסיביות, צריך לפנות למשטרה הפלילית, לא למשטרת התנועה.

סופה לנדבר: אבל מי צריך לפנות, אותם נכים?

דן שני: מי שיש לו ידיעה על עבירה.

דן שני: הוא יכול לפנות אפילו בצורה אנונימית.

דן שני: כל דרך שיש למשטרה, קצה של חוט להתחיל לפעול ולחקור, אנחנו מזמינים אתכם לעשות את זה.

דן שני: לגבי השימוש באישור המזויף.

דן שני: אני בעד שהאישור יהיה ברור וכמה שפחות ניתן לזיוף.

דן שני: כמה שיהיה יותר קשה לזייף עם זה.

דן שני: אם זה יהיה הולוגרמה, או שזה יהיה תוקף שמתחדש כל שנה, בצורה שהשוטר שאוכף לא יהיה לו ספק שזה משהו לא תקין.

דן שני: זאת אומרת, שלמשל עבר התאריך, או שיש צריך לבדוק הולוגרמה, ואין הולוגרמה.

דן שני: אם המצב הוא פרוץ, וזה לא בטוח, אז תיקחו בחשבון שיש שני צדדים למטבע.

דן שני: אם יש לו ספק אם האישור הזה הוא תקין או לא, והשוטר ירשום דוח וזה יהיה בן אדם נכה, אז תיגרם לו טרחת שווא.

דן שני: הרי השוטר גם את זה לא רוצה לעשות.

דן שני: צריך להיות מאוד ברור שאם בן אדם מסוים אין לו את הרשות, ואין לו גם תו נכון, וזה לא משהו של אולי.

דן שני: אז השוטר יכול לאכוף.

דן שני: איפה שזה 'אולי', הוא לא יאכוף.

דן שני: כשזה בטוח זיוף, הוא אפילו יתייחס לזה יותר בחומרה.

דן שני: כשזה ברור שזה תו נכה, אז הוא לא ייתן דוח.

דן שני: זה מה שאני אומר.

דן שני: כרגע המצב הוא של 'אולי' יותר מדי.

דן שני: היום השוטר, בלי הולוגרמה או בלי תאריך, השוטר לא יכול לדעת בוודאות אם זה זיוף.

סופה לנדבר: מה הקנס כאשר בן אדם שם תו חנייה מזויף?

דן שני: 500 שקלים כרגע.

דן שני: אין לנו התנגדות, אם רוצים להעלות.

יעקב כהן: יש לי שאלה.

יעקב כהן: השאלה שלי היא פשוטה.

יעקב כהן: ברכב יש תו נכה חוקי לגמרי, הרכב הוא רכב נכה, מופיע אצלכם במסוף שהוא רכב נכה, אבל הנהג עצמו הוא לא בעל הרכב.

יעקב כהן: עד כמה שאני יודע, על פי התקנות יש קנס של 12,600 על עבירה כזו.

יעקב כהן: אתה תופס אותו בנסיעה עם תו נכה, עשית ביקורת רישיונות ומצאת שיש ברכב על החלון תו נכה והוא לא נכה.

יעקב כהן: האם אתם הענקתם בשנה האחרונה דוח אחד לאדם כזה?

דן שני: מה זה 12,000?

דן שני: אני צריך לבדוק את הסוגיה הזאת.

דן שני: איזה עבירה זו?

יעקב כהן: הבעיה שלנו ש---

דן שני: היכולת להוכיח את זה היא קשה, כי צריך להוכיח, כי השימוש הוא רק ברגע שהוא מחנה את הרכב.

סופה לנדבר: אם נניח מישהו משתמש ברכב, או בתו חנייה שהוא בעצם לא שייך לו, שייך למישהו אחר, כמה קנסות כאלה?

דן שני: הבעיה שאי אפשר לאכוף מצב שאתה מתאר.

דן שני: כי רק ברגע שהוא מחנה את הרכב ויוצא ממנו, אז זו עבירה.

יעקב כהן: עשית ביקורת רישיונות וראית שזה לא אותו בן אדם.

יעקב כהן: בעל תו הנכה.

סופה לנדבר: אנשי משטרת ישראל, תסבירו לי דבר כזה, מה צריכים לעשות כדי שמישהו, בזיוף, לא ישתמש בתו חנייה שלא שייך לו?

סופה לנדבר: הרי כנראה אתם צריכים להמליץ שבתו החנייה תהיה תמונה.

דן שני: לא זאת הבעיה.

דן שני: הבעיה היא שלמיטב ידיעתי העבירה נוצרת ברגע שמחנים את הרכב.

דן שני: אין איסור לנהוג ברכב.

דן שני: הוא יכול להגיד, אבא שלי עולה עוד חמש דקות ואז אנחנו מורידים אותו ואין לי אפשרות, כל זמן שהוא רק נוהג ברכב, אלא אם כן תטילו איסור לנהוג ברכב.

דן שני: אני לא יודע אם רוצים לעשות כזה דבר.

שלומית אבנח: תפסת מישהו על מהירות ואתה רואה שהוא נוסע עם תו נכה, זה בסדר?

דן שני: אין עבירה עדיין, העבירה רק ברגע שהוא מחנה אותו.

דן שני: אם הוא יגיד לי, אני מתכוון עכשיו לשלם 20 שקל על חנייה?

סופה לנדבר: הם מעלים את הנקודה, נניח נכה, חלילה וחס מת, מישהו מהמשפחה לקח את תו החנייה לרכב שלו ומשתמש בתו החנייה והוא מנצל את החניות של נכים שבשום פנים לא שייך לבן אדם הזה.

דן שני: זה דורש חקירה, פנייה, תלונה וחקירה.

דן שני: העבירה נוצרת ברגע שמחנים את הרכב ועוזבים אותו.

דן שני: לא כל זמן שנעים איתו, כי הוא יכול להגיד 'אני חונה בחניון בבית שלי'.

ישראל אבן זהב: הבן אדם מת.

דן שני: עד שהוא לא חונה מחוץ לבית שלו, או לא משלם כסף, אני לא יכול לדעת, אולי הוא חנה לי בכחול-לבן ושילם אגרה כדין?

סופה לנדבר: אנחנו נמליץ עכשיו מה לעשות.

חנן אהרן: אני רק רוצה לומר, שזה יהיה ברור שאני יכול לדבר בשם עובדי אגף הרישוי ולא בשם אף עובד אחר.

חנן אהרן: אנחנו לא אטומים, כפי שאנחנו נראים ומצטיירים, ודווקא בעניין של ציבור הנכים.

חנן אהרן: לכולנו יש בני משפחה ויש לנו חברים ואנחנו מכירים את זה ואנחנו יודעים.

חנן אהרן: אף אחד מאיתנו לא אטום, אנחנו דווקא בנושא הזה עושים את המרב, גם מבחינת הנהלה, גם מבחינת העובדים.

חנן אהרן: תמיד אפשר לעשות יותר, אני לא בא בטענה, ואני אומר, אנחנו עושים הכול כדי לצמצם כמה שאפשר את הביורוקרטיה וכדי לסייע לציבור הזה ואנחנו עושים ימי עיון ומסבירים להם ואין סוף דברים.

חנן אהרן: אני אתן דוגמה רק.

חנן אהרן: בחודש דצמבר היתה תקופה שלא היה רופא אגף הרישוי ואי אפשר היה לטפל בבקשות של נכים לתווי חנייה ( תיכף אני אסביר כי ביקשת קצת רקע לעניין).

סופה לנדבר: אני רוצה להבין, נניח בן אדם הופך להיות נכה.

חנן אהרן: אני אסביר את הכול.

חנן אהרן: אבל פה לעניין הזה אני אומר שחודשיים וחצי לא היה רופא, הצטברו קרוב ל-8,000 בקשות של תווי חנייה של נכים, שאין מי שיטפל בהם, כי לא היה רופא, היה מכרז, היה סיפור, לא ניכנס לזה, אז נתנו אישור גורף.

חנן אהרן: יכול להיות שרוצים הערכה, הרופא נותן נגיד חצי שנה או שנה זמני, לתקופה מסוימת של המחלה וכן הלאה, נתנו אישור גורף, כך שהוא מקבל אוטומטית הביתה, נגיד לעוד חצי שנה או שנה את התו, על מנת שאותו נכה שבאמת זקוק לזה, בזמן מחלתו וכן הלאה, שהוא לא יצטרך לחכות בגלל שאין רופא, ביורוקרטיה כזו ואחרת.

חנן אהרן: ונתנו את זה בצורה גורפת.

חנן אהרן: אז אנחנו באמת שעושים הכול, ואני אומר את זה לא כדי להישמע נחמד, אלא שיידעו הציבור שיושב פה וכולם.

חנן אהרן: לענייננו: אני עושה לך את זה ממש בקיצור.

חנן אהרן: אני יודע שאת מכירה את הרקע אבל אני אתן רקע ואנשים בטח מכירים את זה פה.

חנן אהרן: אנחנו עושים אבחנה גם בין עד גיל 65 ומעל גיל 65.

חנן אהרן: עד גיל 65, אזרחים שמבקשים תווי חנייה ניגשים למשרד הבריאות, עם כל האישורים הרפואיים שהם צריכים ויש ועדות בלשכות הבריאות והם נותנים את האישור לתו חנייה.

חנן אהרן: מגיע האזרח הזה עם האישורים ומקבל מאיתנו תו חנייה.

חנן אהרן: מבחינתנו, אנחנו , רק שתביני, הגוף שעובד מבחינה שאני קורא לה טכנית.

חנן אהרן: כאילו אנחנו אחראים על הוצאת הרישיונות.

חנן אהרן: זאת אומרת, על הוצאת התו.

חנן אהרן: אני לא אחראי על העניין הרפואי.

חנן אהרן: לאישור הרפואי.

חנן אהרן: אם לשכת הבריאות אישרה לו, אני לא נכנס שם, לא יודע, לא מבין, אנחנו לא מבינים בזה, אנחנו לא רשות רפואית, אנחנו הנפקה של תווי חנייה ורישום ורישוי, וכל מה שקשור לעניין הזה באופן "הטכני".

חנן אהרן: יש גם סוגים.

חנן אהרן: יש למשל עיוורים שצריכים להביא אישור ממשרד העבודה, על כך שהוא זכאי לתו נכה.

חנן אהרן: יש לנו נפגעי איבה והם מקבלים מביטוח לאומי.

חנן אהרן: אני לא יודע כמה כאלה נשארו, אבל יש נכים מהפרטיזנים והנאצים, הם מקבלים ממשרד האוצר, ונכי צבא ההגנה לישראל ממשרד הביטחון.

חנן אהרן: יש סוגים שונים.

חנן אהרן: רוב התווים זה בדרך כלל מלשכות הבריאות, עד גיל 65.

חנן אהרן: אנחנו מנפיקים להם את התו.

חנן אהרן: מעל גיל 65, מאחר ומשרד הבריאות לא רוצה לטפל בנושא הזה, אנחנו יושבים יחד עם הביטוח הלאומי.

חנן אהרן: מה שקרה זה שלשכות הבריאות המחוזיות אמרו 'תשמע, זה לא עניין שלנו בכלל תו חנייה, זה עניין של משרד התחבורה', את יודעת, זו הביורוקרטיה.

חנן אהרן: ואז אמרנו, 'טוב, אז אנחנו מוכנים, אבל אנחנו לא יודעים לאשר רפואית לאנשים, אנחנו לא רשות רפואית'.

חנן אהרן: אז ישבנו עם המוסד לביטוח לאומי, היתה ועדה בין משרדית עם המנהלים הכלליים של המשרדים, ועכשיו זה בעניין של שינוי חקיקה, כדי שהמוסד לביטוח לאומי, שמטפל בכל האנשים האלה, גם יאשר אותם רפואית, כי ממילא הם אצלו בטיפולים כאלה ואחרים לגבי נכות.

חנן אהרן: תביעת נכות זה ביטוח לאומי, והוא גם ינפיק להם בסופו של דבר את התו, זאת אומרת, יאשר את התו, שזה יהיה ברשות אחת מסודרת.

חנן אהרן: לא צריך עד גיל 65, מעל גיל 65.

שלומית אבנח: ואז משרד הבריאות יוצא מזה?

חנן אהרן: ואז משרד הבריאות ייצא מזה.

חנן אהרן: יש איזה שהוא הסדר לשנה הזו, יש ועדה בין משרדית, אני מקווה שיסיימו את זה, גם שם היו הרבה בעיות ויש לשכות בריאות שכן רצו ולא רצו, וטרטרו קצת את הנכים.

חנן אהרן: טרטרו הרבה את הנכים - אני מסכים.

חנן אהרן: ישבנו, תאמינו לי, עם הרבה ועדות ואני זוכר כמה מנהלים כלליים שישבו על זה, על המדוכה הזאת.

חנן אהרן: הסכמנו אפילו שרופא האגף שלנו (נעשה שינוי חקיקה, תיקון אפילו), ייתן אפילו פטור מאגרה ולא רק משרד הבריאות.

חנן אהרן: נעזור כמה שאפשר לציבור הזה.

חנן אהרן: יש בעיה, ואני מקבל פה.

חנן אהרן: אני אסביר.

חנן אהרן: מעל גיל 65, צריכים להגיע עם אישורים רפואיים, יש לנו רופא אגף שמטפל בהם, הוא מחליט אם זכאים לתו נכה, או לא זכאים לתו נכה.

חנן אהרן: מדובר בנכה חדש מעל גיל 65.

חנן אהרן: אני אתן לך קצת רקע בעניין.

חנן אהרן: עד 2001 יכול היה לקבל תו חנייה לנכה מי שהיה לו רישיון רכב על שמו ובסופו של דבר בחוק החנייה לנכים זה שוּנה.

חנן אהרן: כל נכה יכול היום לקבל תו חנייה, למרות שאין לו רכב רשום, למרות שאין לו רישיון נהיגה.

חנן אהרן: דרך אגב, בזמנו, גם מעל גיל 65 דרשו ממנו רישיון נהיגה.

חנן אהרן: בקיצור היום לא צריך כלום.

חנן אהרן: מה שקרה בפועל זה שאנחנו מנפיקים להם את התו הזה, הם מקבלים את זה לשני כלי רכב.

חנן אהרן: פעם זה היה לרכב אחד, הוספנו שני כלי רכב, כי באו בני משפחות הנכים באו בטענה, לפעמים גם מוצדקת, 'אנחנו עושים סבב', הוא לוקח את אבא שלו לדיאליזה שלוש פעמים בשבוע.

חנן אהרן: הם אומרים 'תשמע, היום אני לוקח אותו, אני בעבודה יומיים, אז מה אנחנו עושים?' אז הלוגיסטיקה להעביר את התו מאחד לשני, שלא יהיה תו לשני כלי רכב?

חנן אהרן: 'אני רוצה לנסוע עם רכב אחר.

חנן אהרן: אז תנו לי תו אחד לשני כלי רכב'.

חנן אהרן: מה שזה יצר בפועל, שאנשים מגיעים למשרד הרישוי ואומרים, אובדן.

חנן אהרן: אבד התו.

חנן אהרן: אז פעם שלחנו אותם למשטרת ישראל, תביא לי אישור.

חנן אהרן: כמו מי שאבד לו רישיון נהיגה, אז אמרנו לו תביא אישור מהמשטרה, הצפנו את משטרת ישראל ואת יודעת, זה אישור שאבד לו.

חנן אהרן: כל אחד היום יכול להגיד שגנבו לו את כל הבית, בסדר.

חנן אהרן: אז לכי תוכיחי את זה.

חנן אהרן: אז הפסקנו לשלוח אותם, לטרטר אותם אפילו למשטרה, ואמרנו 'תעזבו, אבד התו, ניתן לך תו אחר'.

חנן אהרן: בפועל לא אבד התו.

חנן אהרן: יש לו תו על הרכב הזה ויש לו תו על הרכב השני.

חנן אהרן: זאת אומרת, שני בני המשפחה, במקום הטרטור של ללכת ולקבל.

חנן אהרן: ..

חנן אהרן: לכן, גברתי היושבת ראש, לכן אני מנסה לומר גם לחיים, זה לא עניין של 75,000 זיופים.

חנן אהרן: לא צריך הרבה לזייף, צריך לבוא ולומר 'אבד לי התו'.

חנן אהרן: לא צריך להתאמץ, לא צריך לשלם 400 שקלים במעבדה.

חנן אהרן: צריך לבוא אליי למשרד לקבל את התו.

חנן אהרן: זה פשוט לעשות את זה.

חנן אהרן: זה לא בסדר, ברור לי שזה לא בסדר.

חנן אהרן: לגבי הזיופים, כמובן שאנחנו במשרד התחבורה לא יכולים, כמו שאנחנו לא יכולים לאכוף גם בתיאוריה וגם ברישיונות הנהיגה את כל נושא הזיופים.

חנן אהרן: זה גם לא תפקידנו.

חנן אהרן: הפקיד אצלי צריך רק להנפיק את התו, יש רשויות שאחראיות על אכיפה.

חנן אהרן: אבל יש לנו למשל את קובץ נכים, אצלנו, רכבים של בעלי תו חנייה לנכה.

סופה לנדבר: כמה יש כאלה?

חנן אהרן: עכשיו אנחנו מדברים על 75,000 תווי חנייה שחלקם גם לא רשום, כי אנחנו בדרך כלל רושמים את אלה שנתנו להם גם פטור מאגרה.

חנן אהרן: את יודעת שיש היום פטור מאגרה.

חנן אהרן: אגרת נכה היא סכום מסוים, אנחנו מורידים את זה ל-23 שקלים.

חנן אהרן: אצלנו מופיעים כל הנכים, כל הנכים, רק במשטרה יכולים לראות את אלה עם הפטור מהאגרה.

חנן אהרן: מה אמרנו?

חנן אהרן: אמרנו אז בזמנו, לכל רשויות האכיפה, דרך אגב, מועצות מקומיות, עיריות, בואו תיכנסו לקובץ שלנו, הנה מנהלת אגף שירותי מידע, זה ממשק מחשובי, תקבלו, יעמוד אצלכם הבחור, הפקח, שוטר, עם מסופון, ייכנס, יעמוד שם, יעשה אכיפה, יכניס, יראה שהוא בכלל לא מופיע, ייתן לו דוח.

חנן אהרן: זאת אומרת, יש את הכלים הטכנולוגיים, הם קיימים, הממשקים, את לא הולכת להפוך פה עולמות, זה קיים.

חנן אהרן: צריך רק לעשות את זה.

ישראל אבן זהב: אבל לא עושים את זה.

חנן אהרן: רבותיי, יש את יושבת הראש ובשביל זה היא פה.

חנן אהרן: היא תפתור את הבעיות מול כל המשרדים.

חנן אהרן: אני יכול לפתור את הבעיות במשרד שלי.

חנן אהרן: בינתיים היכולת שלי היא כזו.

חנן אהרן: אני אומר, זה קיים אצלנו.

חנן אהרן: אני כבר אומר לך שכל רשות שרוצה - אנחנו לא עושים בעיות, יש את הכתובת, יש מנהלת אגף שירותי מידע, שיפנו אליי מצדי, אני אפנה אותם אליה, ייקחו ממנה את הקובץ נכים, תיכנסו, ממשק מחשובי, במסוף, בכל פינה בארץ תוכל לראות את הדוח.

חנן אהרן: אין בעיה בעניין הזה.

חנן אהרן: זאת אומרת, העניין הזה של הזיופים – אפשר למנוע אותו.

חנן אהרן: אנחנו לא מונעים הרבה, אבל אפשר למנוע זיופים, קומבינות, אפשר להקשות.

חנן אהרן: אני רוצה לדבר על התו חנייה לחוץ לארץ ואני אדבר על החוק שאנחנו הולכים לשבת עליו בשינוי ובזה אני סיימתי את חלקי לפחות.

חנן אהרן: תו חנייה לחוץ לארץ: הראית את התו הזה, אני יודע.

חנן אהרן: אין לנו אמנה בינלאומית לגבי תו חנייה לחוץ לארץ.

חנן אהרן: לא מכירים בתו החנייה שלו ואנחנו לא מכירים, דרך אגב, בתו חנייה מחוץ לארץ.

חנן אהרן: אנחנו כצורך, לפנים משורת הדין, אמרנו לעובדים שלנו במשרדי הרישוי, 'תשמע, תעזרו להם'.

חנן אהרן: בן אדם הולך לחוץ לארץ, לפעמים הוא צריך לטיפולים, אני לא יודע, שיהיה לו תו.

חנן אהרן: הנפקנו תווים, אפילו לא הוצאנו את זה דרך המחשב.

חנן אהרן: אני לא קורא לזה לא חוקי, אבל זה לא היה דרך המחשב מסודר כמו היום.

חנן אהרן: הכול באופן חוקי, הכוונה שלי לא שזה לא חוקי, אלא שלא קיים תו כזה באנגלית.

חנן אהרן: אמרנו להם 'תרשמו, אפילו תיקחו ממנו בכתב, אל תדפיסו, תרשמו שיהיה לו תו'.

חנן אהרן: דרך אגב, לחוץ לארץ הנפקנו תו חנייה כחול, כי בחוץ לארץ לא מכירים את המשולש.

חנן אהרן: למרות שבארץ אין לו תו חנייה עם כיסא גלגלים, אמרנו 'ניתן לו'.

חנן אהרן: רשמנו את זה.

חנן אהרן: התחלנו לקבל פניות רבות, תלונות אפילו, לא רק פניות, של אזרחים שאמרו 'תשמע, קודם כל, למה רשמת את השם שלי שם.

חנן אהרן: קודם כל, למה מספר הזהות, אני בבעיה, במדינות כאלה יש לי בעיה ביטחונית, יראו מישראל', שמנו שלט של מדינת ישראל, 'תורידו לי'.

חנן אהרן: אז מה בעצם?

חנן אהרן: אז אני אתן לך תו בלי זה?

חנן אהרן: אז מי הנפיק את זה?

חנן אהרן: זה שווה משהו?

חנן אהרן: באו ואמרו לי, אפילו פה בארץ דרך אגב, 'למה השם שלי צריך להופיע?' יש לי פניות, של 'למה השם, למה תעודת זהות, למה בכלל צריך את.

חנן אהרן: ..'.

חנן אהרן: אתה הצעת למשל שתהיה התמונה, זה בסדר, אבל אני אומר, שים לב עם מה אנחנו מתמודדים.

חנן אהרן: אנחנו מתמודדים מול הציבור.

חנן אהרן: אני אגיד לך איפה נפל העניין של תו החנייה לחוץ לארץ.

חנן אהרן: באו הנכים, ציבור גדול של נכים שפנה אלינו ואמר 'רבותיי, התו שלכם לחוץ לארץ, סדר לי אותו שיהיה מודפס יפה, תוריד לי את ה-State of Israel, תעשה לי פה בלי תעודת הזהות'.

חנן אהרן: כל אחד עם הבקשות שלו.

חנן אהרן: עכשיו דרך אגב קיבלנו תביעות, רבותיי, של נכים שאמרו 'תשמע, אתה נתת לי תו, קיבלתי דוח בחוץ לארץ, לא הכירו לי בזה, איך נתת לי תו?' זה שאנחנו לא בסדר.

חנן אהרן: אמרנו, 'רבותיי, לפנים משורת הדין, רצינו לעזור, בואו נסיים עם זה'.

חנן אהרן: חתכנו את העניין ואמרנו שאנחנו לא מנפיקים תו חנייה לחוץ לארץ, זה לא חוקי.

חנן אהרן: אבל במקביל ישבנו עם משרד החוץ, ביוזמתנו, הזמנו את משרד החוץ אלינו, אמרנו 'רבותיי, בואו תזרזו לנו את האמנה', כדי לעזור לציבור הנכים, ביקשנו שיזרזו את האמנה כדי שאנחנו ננפיק תו חנייה מוסדר לחוץ לארץ לציבור הנכים.

חנן אהרן: 'אנחנו לא יודעים לעשות את זה, תביאו את אנשי השוק המשותף, את האיחוד האירופי, מי שצריך שם, מבריסל, שבו איתם, אנחנו נשב איתכם, ניתן את הנתונים, תכירו לנו בתו, נכיר בתו שלהם ואין לי בעיה'.

חנן אהרן: התחילו מהלכים בכיוון הזה, אבל בינתיים אנחנו לא מנפיקים תו כזה.

חנן אהרן: אני גם לא מדבר בשם משרד החוץ, אני מסכים איתכם בהרבה עניינים, אבל אני לא איש משרד החוץ, הם יצטרכו להשיב לכם.

חנן אהרן: אני רק אסיים את העניין.

חנן אהרן: בעניין של הקפה, אם יושבת הראש היתה יודעת, אני אביא לה את הנתונים על משכורותיהם של אותם פקידים, אז אולי לפעמים זה פחות מדמי אבטלה, אז פחות מדמי אבטלה זה שווה שישבו שם, הם יקבלו פחות דמי אבטלה.

חנן אהרן: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, ואני מסכים עם כל מלה שנאמרה כאן, לא סתם, אני אומר את זה באמת.

חנן אהרן: אפשר לרשום גם בפרוטוקול.

חנן אהרן: מה שאני אומר זה שיש הצעת חוק לתקן את חוק חנייה לנכה, אנחנו יושבים מול חיימובסקי, מהנציבות השוויון לאנשים עם מוגבלויות, הוא ישב איתנו, יחד עם היועצים המשפטיים שלנו, ישבנו, היועצים המשפטיים של משרד המשפטים, ואיתו, ואמרנו 'בואו ננסח, נתקן על סמך כל מה שנאמר פה, איך אנחנו עושים, בואו נגדיר'.

חנן אהרן: אני אראה לך פה דוגמאות למשל.

חנן אהרן: דוגמאות בניסוח.

חנן אהרן: אני אומר לכם דוגמאות ממה רוצים.

חנן אהרן: למשל, למי שיש לו רישיון נהיגה בתוקף, אז יהיה מספיק 60% נכות, ולמי שאין לו רישיון נהיגה בכלל, נניח, סתם איזה בן משפחה, נגיד 80%.

חנן אהרן: אל תקפצו עליי, זה דוגמאות.

חנן אהרן: הנה המשטרה, והוא צודק, הוא אומר, 'תנו לי את הכלים', ואז אמרו 'תשמע, אם נתפוס אותו נגיד פעם אחת, יאבד את הזכאות שלו לגמרי'.

חנן אהרן: כל מיני החמרות שעשינו בהרבה דברים.

חנן אהרן: אני לא רוצה להיכנס לכל, זה עדיין טיוטת חוק.

חנן אהרן: אנחנו אמרנו את דעתנו.

חנן אהרן: אני אומר את דעתי האישית.

חנן אהרן: אני יושב בוועדה הזאת, אני בעד החמרה, כדי למנוע את המצב שעכשיו שמענו.

חנן אהרן: אם לא תהיה החמרה, כמו בכל דבר, החמרה עם אלה שלא בסדר, לא החמרה בהוצאת התו.

חנן אהרן: אני רוצה החמרה כלפי אלה שעוברים, שפוגעים, לא כלפי אלה שצריכים להגיע למקום החנייה ועומד שם מישהו אחר.

סופה לנדבר: צריכים להגדיל את הקנס ולהוסיף נקודות וזהו זה.

חנן אהרן: אני מבקש לסיים.

חנן אהרן: אז אני אומר שאנחנו עושים פה את הכול.

חנן אהרן: אני רוצה לומר שפנינו למשרד המשפטים, 'הנה הצעת החוק, הנה הדברים'.

חנן אהרן: הם אמרו, 'תשמעו, אנחנו, משרד המשפטים ניקח את זה', הסבירו לנו מהנציבות עצמה שיש כמה ארגונים של נכים שלפעמים לחלק מהם יש, בצדק, השגות, לחלק יש דעות שונות, הסתייגויות כאלה ואחרות, עכשיו בואו לא נלך עם ראש בקיר, להעביר חוק בלי הסכמה.

חנן אהרן: זו היתה המטרה.

חנן אהרן: הוא אמר, 'אנחנו, גם משרד המשפטים, יחד עם הנציבות, אנחנו נציג את זה לכשזה יבשיל לטיוטת חוק שאפשר להגיש את זה, לארגוני הנכים.

חנן אהרן: שנקבל את זה על דעתם', כי בסופו של דבר, את יודעת איך פקידי מדינה חושבים - כשנגיע לכנסת, ואז פתאום כולם מתנגדים וזה לא יעבור.

חנן אהרן: בואו נדאג שזה יעבור את הכנסת,

חנן אהרן: אז אנחנו רוצים---

חיים רייזלר: יצאו שתי טיוטות שפשוט בושה---

נתן אהרן: זאת אומרת, מבחינת משרד התחבורה, אנחנו ישבנו על זה, אמרנו את דעתנו, אנחנו מחכים לזה שאנחנו נתמוך בזה, עם כל השינויים שיהיו על דעתנו, כשיגיע לכנסת, אנחנו נתמוך בחוק.

נתן אהרן: עכשיו זה עומד על כך שזה צריך ללכת לארגוני הנכים, משרד המשפטים יאשר לנו , מבחינתי אנחנו נעביר את התקנות האלה וזה מה שאני יכול לומר לפחות מבחינתנו.

סופה לנדבר: כמה זמן אתם צריכים כדי להעביר את התקנות האלה?

נתן אהרן: אמרתי, זה נמצא במשרד המשפטים.

נתן אהרן: אנחנו מבחינתנו אישרנו.

גרשון רודרמן: אני לא שייך לאף ארגון ואני מתגאה בזה.

גרשון רודרמן: אם שמת לב מה קורה, נציגי משרד לביטחון הפנים, נציגי המשטרה, נציגי משרד התחבורה, ונציגי משרד המשפטים שלא הגיעו, את רואה בעצמך את חוסר התיאום.

גרשון רודרמן: הדבר היחידי שנפגע זה הנכים.

גרשון רודרמן: זה עובדתי.

גרשון רודרמן: דיברנו על אכיפה.

גרשון רודרמן: אתה אמרת למשל שלא אוכפים בארץ גם את חוקי הנכים מחוץ לארץ.

גרשון רודרמן: אני יודע שברמת גן חונה נכה עם מספר חוץ , אף פקח לא שם רפורט, הוא אומר 'מה, הוא נכה'.

גרשון רודרמן: בעיה מאוד חמורה שמשום מה אין לה פתרון עדיין ואני לא מבין למה לא, זה חניות נכים בשטחים פרטיים, קניונים, חניונים, וכולי, שמקצים בתוכו מקומות חנייה.

גרשון רודרמן: תפתרו פעם אחת ולתמיד את התקינה הזאת, קיבינימט!

גרשון רודרמן: למה צריך למשוך את זה שנים.

גרשון רודרמן: חצי חינם בחולון, יש לו חניון של אלף מכוניות, הוא הקצה 24 מקומות לנכים.

גרשון רודרמן: חונים שם בלי תו נכה, תקרא לשוטר, שוטר לא יבוא.

גרשון רודרמן: תפתרו את זה פעם אחת ולתמיד.

גרשון רודרמן: הוא עושה את החוק, הוא מקצה מקומות, הוא מאשים את הרשות, הרשות מאשימה את המשטרה, המשטרה מאשימה את משרד התחבורה, תקינה, חוקים, תפתרו את זה.

גרשון רודרמן: תפתרו את זה.

גרשון רודרמן: אם יתחילו לעשות רפורטים, אם הרפורט לא יהיה 500 שקלים, אלא 1,500 שקל להתחלה ואולי בפעם השנייה גם גרירת הרכב.

גרשון רודרמן: דוגמה נוספת.

גרשון רודרמן: יש לי חניית נכים מטעם העירייה במקום מגוריי.

גרשון רודרמן: אני בא בערב הביתה, הפקחים כבר לא עובדים, החנייה תפוסה.

גרשון רודרמן: אני מטלפן למשטרת ישראל, 100, מה אומרים לי?

גרשון רודרמן: 'תן לנו את מספר האוטו וחכה באוטו'.

גרשון רודרמן: הם ינסו לאתר את בעל הרכב, בטלפון, שיוציא את האוטו, כדי שיפנה לי מקום.

גרשון רודרמן: מה לגבי להעניש אותו?

גרשון רודרמן: לא מצאו את בעל הרכב, הגיעה אליי הביתה ניידת משטרה, הגיע בעל הרכב, השוטרת באה לשכנע אותי שאני אוותר לנהג המסכן על הדוח.

גרשון רודרמן: שאני אוותר.

גרשון רודרמן: הוא הודה, 'חניתי, מיהרתי'.

גרשון רודרמן: אז אני אמרתי לה 'אני מבקש לא לוותר', אז היא ויתרה לו.

גרשון רודרמן: אז בשביל מה האכיפה?

גרשון רודרמן: ברור שאותו אחד שלא קיבל דוח, בפעם הבאה יעשה אותו דבר.

יעקב לוי: יש לי הסכמים פה שנעשו שאף אחד מכם לא יודע אותם.

יעקב לוי: תיכף אני אסביר אותם, יש לי אותם בכתובים.

יעקב לוי: נושא חניית נכים נידון בוועדה, פתחה פתח להגשמת מטרות מלפני שנתיים.

יעקב לוי: אני קורא, לפני שנתיים, בין ראש אגף בכיר במשרד התחבורה, ישעיהו רונן, לבין מר חיימוביץ מנציבות לשוויון.

יעקב לוי: דברים שהוא אמר מופיעים במכתב שבידי מתאריך 9.8.2005, בחתימת מר רונן לאמור, רק לנכים משותקי רגליים הזכות לחניית נכים.

יעקב לוי: המסמך שהוכן על ידי הנציבות, הוא ביטוי להגשמת מטרתם.

יעקב לוי: תרשו לי לצטט מהמכתב הזה, "'הקצאת מקום חנייה בשטח ציבורי לשימוש בלעדי פרטי, דבר זה לא קביל.

יעקב לוי: אבל במטרה לסייע לנכים הוכנס תמרור ג'43, (מדובר על התמרור הכחול) אשר מאפשר במפורש את ההסדר לנכים משותקי רגליים".

יעקב לוי: ובהמשך ציטוט: "ידוע לי כי הנציבות לשוויון לאנשים עם מוגבלויות הגיעה למסקנה על הצפה של מקומות חנייה על ידי נכים לא משותקי רגליים, אשר פוגעים בנכים משותקים".

יעקב לוי: ובהמשך "...

יעקב לוי: על הנציבות לשוויון להגיע להסדר משותף לטובת הנכים מוגבלי הליכה, אותו ניתן יהיה להסדיר ולעגן כפי שהתבקש".

יעקב לוי: סוף ציטוט.

יעקב לוי: אני רוצה לצטט דברים שאמר לי נכה מרותק לכיסא גלגלים, דר' יורם סבירסקי.

יעקב לוי: אני מצטט: 'מבחינת הניידות, (הדגש פה על הניידות) מצב נכה משותק הרגליים טוב יותר מאשר מצבך.

יעקב לוי: זאת בזכות עגלת נכים עם מנוע המאפשרת תנועה חופשית, בעוד אתה עם כל צעד כואב מכאבים עזים'.

יעקב לוי: עכשיו ניתן משמעות כמותית להצעת החוק שהנציבות רוצה להגיע.

יעקב לוי: "נכון לספטמבר 2006 הונפקו על ידי משרדי הרישוי 75,817 תווי חנייה לנכים.

יעקב לוי: מזה 4,463 למשותקים.

יעקב לוי: על פי הצהרת הנציבה, דר' פרגמן, בחדשות YNET, הכוונה לצמצם את מספר תווי החנייה ל-20,000.

יעקב לוי: המשמעות היא ביטולם של 55,817 תווי חנייה לנכים שאינם משותקים.

יעקב לוי: באחוזים זה 78%.

יעקב לוי: המשמעות המעשית היא לא רק מניעת הנגישות למבני ציבור, אלא גם ביטול המקומות השמורים על יד הבית ומקום העבודה.

יעקב לוי: האם פגיעה ב-56,000 נכים תשפר את מצב החנייה של 4,500 משותקים?

יעקב לוי: האם במקומות החנייה שיבוטלו, על יד הבית או מקומות העבודה, יחנה אי פעם רכב של משותק?

יעקב לוי: כמובן שלא.

יעקב לוי: על כן הארגומנט שבכך---

סופה לנדבר: אני לא רוצה בהמשך המכתב.

סופה לנדבר: אני הבנתי.

סופה לנדבר: רבותיי, אני הבנתי את כל הנקודות.

יעקב לוי: עד סוף שנות השמונים כל החניות של הנכים בארץ היו אחידים.

יעקב לוי: גם תו החנייה וגם התמרורים.

יעקב לוי: נעשתה עבודה על ידי הטכניון, על ידי מר ישעיהו רונן, אותו ראש אגף בכיר במשרד התחבורה, שהפריד בין סוגי הנכים, בין משותקים ולא משותקים.

יעקב לוי: כאשר בבסיס ההפרדה הזאת , הוא מסתמך על חוק חניית הנכים התשנ"ג-1993, כאשר בחוק חניית נכים אין הפרדה לסוגי נכים.

יעקב לוי: עכשיו הוא הלך ועשה דבר עוד יותר חמור.

יעקב לוי: הוא קבע תמרורים למשותקים ותמרורים ללא משותקים.

יעקב לוי: ללא משותקים הוא קבע תמרורים לא ברי אכיפה.

יעקב לוי: יש לי מכתב ממנו שהוא מאשר שזאת בדיוק היתה הכוונה, שאי אפשר יהיה לאכוף את החניות של הנכים.

יעקב לוי: לכן במשטרה, לפחות במרחב שאליו אני שייך, דרום, עומד תמרור א'44 לא חוקי, ד'19 לא חוקי, אבל זה מה שכתוב בהוראות.

יעקב לוי: אז ככה המדינה מתנהלת.

יעקב לוי: אני כבר שלוש שנים מתכתב עם זה, גם עם נציבות המדינה וגם מבקר המדינה והיועץ המשפטי לממשלה.

יעקב לוי: איך אדם מוציא תקנות בכוונה תחילה שאי אפשר יהיה לאכוף אותן.

יעקב לוי: אנחנו רפובליקת בננות.

יעקב לוי: לא יכול להיות מה שמתקיים פה.

יעקב לוי: אותו חיימוביץ פרסם בעיתונות---

סופה לנדבר: אני מצטערת, אבל אני הבנתי.

יעקב כהן: יש כאן כוונה לגרוע מהנכים המהלכים את הזכויות שלהם לתו.

יעקב כהן: ההצעה הזאת לנסות לפתור את הבעיה הזאת שנקראת חניית נכים הפכה להיות, בסופו של דבר, לאיזה שהוא קמפיין ענק לקחת ולגרוע מאנשים מהלכים את הזכות שלהם לתו.

סופה לנדבר: מה זאת אומרת?

סופה לנדבר: יש לך נכות---

יעקב כהן: לא מגיע לי, אני יכול ללכת.

שלומית אבנח: זה מה שהם רוצים לעשות.

סופה לנדבר: נו, מה זה משנה מה שהוא כתב.

סופה לנדבר: תסביר לי בבקשה עוד פעם.

סופה לנדבר: יש לי אישור על נכות שברשימה של משרד התחבורה, אני מגיעה עם האישור הזה למשרד התחבורה, אתה צריך על פי האישור הזה לתת לי תו חנייה, כן?

חנן אהרן: מה שהם אומרים שיש קריטריונים, במוסד ביטוח הלאומי מדברים על זה.

חנן אהרן: היו להם קריטריונים כאלה ואחרים לגבי איך לקבוע למי מגיע תו.

חנן אהרן: בואו נדבר על הרשות הרפואית שקובעת את זה, היא צריכה לקבוע קריטריונים, למי נותנים תו.

חנן אהרן: רוצים לשנות, הם רוצים לשנות את הקריטריונים, להחמיר את מתן התווים, אבל אלה קריטריונים רפואיים.

חנן אהרן: זאת אומרת, אנחנו מבחינתנו בסופו של דבר נקבל אישור מביטוח לאומי או מלשכת הבריאות ועל סמך זה אני נותן לו תו.

חנן אהרן: הם מדברים על כך שהרשויות, ביטוח לאומי מול משרד הבריאות, רוצים לקבוע קריטריונים רפואיים ולהחמיר בחלק מהמדדים שם, מהפרמטרים, את מתן התו.

חנן אהרן: זאת אומרת, אם עד היום נניח היה צריך בשביל 60% ניידות וכן הלאה, אז הם יקבעו 70%.

חנן אהרן: אוקיי?

חנן אהרן: אני אתן לך דוגמה.

חנן אהרן: לגבי העיוורים, יש להם טענה, 'העיוור, נכון שהוא מוגבל, אבל הוא הולך'.

חנן אהרן: אז הם רוצים לבטל את התווים שם.

חנן אהרן: זאת אומרת, הם רוצים לדון עכשיו בהחמרה של הקריטריונים הרפואיים לקביעת הזכאות לתו.

חנן אהרן: על זה הם מדברים.

ישראל אבן זהב: מה יהיה הצעד הבא?

ישראל אבן זהב: הביטוח הלאומי יבטל את הסכם הניידות?

אבנר עורקבי: כל הדיון על תו הנכה, מאיפה הוא נובע, מאיפה הוא צומח?

אבנר עורקבי: הוא צומח מעיריית תל אביב.

אבנר עורקבי: חד וחלק.

סופה לנדבר: על העירייה הזאת בכלל צריכים להתחיל לדבר ובקול רם.

סופה לנדבר: מה שהם עושים זו שערורייה בכלל, כלפי ציבור הנכים וכלפי כולם.

סופה לנדבר: עושים כסף על הגב של הציבור.

סופה לנדבר: אני קיבלתי כל כך הרבה תלונות מתל אביבים שזה פשוט לא יכול לעבור.

אורן כהן: אני ממטה הפעולה של הנכים.

אורן כהן: אני מדבר על אפליה קשה שקיימת בחוק חנייה לנכים כיום שזה אמנם מפתיע, אבל לצערי איש לא דאג לתקן אותה עד היום.

אורן כהן: אני מדבר בעיקרון על האפליה של נכים מתחת ל-60% נכות שמנועים בחוק באופן גורף מלשמור על בריאותם.

אורן כהן: הנכים האלה אינם זכאים לתו חנייה לנכה בניגוד לשאר הנכים, כדי לשמור על בריאותם, למרות שאין כל קשר בין אחוזי הנכות לתפקוד וניידות.

אורן כהן: זה ממש שערורייתי, זה פוגע בכמות גדולה של אנשים שמצבם הבריאותי מידרדר יום יום ובכל יום שלא נותנים להם תו נכה.

אורן כהן: זה עולה למדינה מיליוני שקלים, וזה יעלה למדינה עוד מיליונים רבים של שקלים בעתיד, בגלל הטיפולים הרפואיים, הפסדי ימי עבודה, תוצר לאומי לנפש, וכדומה.

אורן כהן: הנכים האלה הופכים לאט לאט מנכים קלים, בינוניים, לנכים קשים, ובסופו של דבר הם יגיעו לכיסאות גלגלים במידה ולא יעצרו את השערורייה הזאת.

אורן כהן: הם צריכים רק לחכות שהמצב שלהם יידרדר עד אשר יעברו את הרף השרירותי הזה של 60% נכות שאינו קשור בכלל לנושא ניידות ואני באמת באמת לא יודע איך הדבר הזה נמשך כבר מאז החוק חוקק ב-1993.

אורן כהן: עד היום אף אחד לא בא ותיקן את זה.

אורן כהן: זה בסך הכול תיקון טכני שעושה עוול לכמות גדולה של אנשים.

אורן כהן: צריך למחוק מהחוק את ההגדרה שדרגת נכותו מגיעה ל-60% לפחות, ותנועתו בדרכים.

אורן כהן: זאת אומרת עד ה-"ו...", רק שתנועתו בדרכים בלי רכב עלולה לערער את מצב בריאותו.

אורן כהן: זה מספיק.

אורן כהן: זאת אומרת, כל בן אדם שמצב בריאותו יידרדר, אם הוא הולך בלי רכב.

אורן כהן: אני מדבר באופן עקרוני, לא יכול להיות שימנעו אוכלוסייה שלמה של נכים מלשמור על הבריאות שלהם.

אורן כהן: יש לנו את חוק יסוד כבוד האדם וחירותו שמגן על בן האדם, על הגוף ועל חירותו ועל זכותו לתנועה.

אורן כהן: לא יכול להיות שיחסמו אנשים מלקבל את הזכויות הבסיסיות האלה.

יפה סרי: לגבי חוק חנייה לנכים, אכן מצוין שצריך להתייחס לאחד משני הסעיפים: או 60% נכות, או 'תנועתו בדרכים ללא רכב'.

אורן כהן: רשום 'ו...'.

יפה סרי: אנחנו, כמשרד התחבורה, ברגע שמפנים אלינו בקשה של נכה שמשרד הבריאות שלל אותו בגלל הנכות שלא מספיקה, 60%, מפנים לרופא.

יפה סרי: הרופא מתייחס לניירת הרפואית.

יפה סרי: אם על סמך הניירת הרפואית, אכן יש מוגבלות בהליכה שמקשה והמצב מצריך תו חנייה, הרופא שלנו מאשר.

יפה סרי: אנחנו לא מונעים קבלת תו נכה---

אורן כהן: אז אני אתן לך קצת עובדות.

יפה סרי: אני מדברת על משרד התחבורה.

אורן כהן: בסדר, אני אדבר על משרד התחבורה.

אורן כהן: נמצאתי זכאי וקיבלתי תו לשנה על ידי משרד התחבורה.

אורן כהן: לאחר שנה לא אישרו לי את התו.

אורן כהן: פניתי לפניות הציבור שלכם, אמרו ש'אין לך 60% נכות'.

יפה סרי: אז שוב, אנחנו מפנים לרופא.

יפה סרי: מה הרופא שלנו רשם?

יפה סרי: הוא מציין או 'אין מוגבלות של 60%' או ש'התנועה בדרכים---

סופה לנדבר: רבותיי, זה ויכוח בלי סוף.

סופה לנדבר: תראו מה אני ממליצה: אנחנו נפנה למוסד לביטוח לאומי, לא להחמיר את הקריטריונים ולא לגרום נזק נוסף לציבור של הנכים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו נפנה לשלטון המקומי, עם בקשה להגדיל מקומות חנייה לנכים, במקום להקטין את מספר האנשים שיקבלו את תו החנייה.

סופה לנדבר: אני חושבת שלמרות שאנחנו מדינה קטנה, יש לנו מקום ורצון לעזור אחד לשני ולכבד אחד את השני.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה צריך להיות אחד מהסעיפים שיהיה לא רשום, אבל יהיה בספר תרבות אחד כלפי השני.

סופה לנדבר: אנחנו נפנה לממשלת ישראל, לעשות קמפיין, או לחדש את הקמפיין למען ציבור הנכים, שכולנו מגויסים למען ציבור הנכים, ואז יכול להיות שזה יגרום משהו למצפון של כל אחד מאיתנו.

סופה לנדבר: אנחנו פונים למשרד התחבורה.

סופה לנדבר: אתה יודע שאני הייתי פעם סגנית שר התחבורה, אמנם תקופה קצרה, כי יצאנו מהממשלה, אבל אני יודעת בדיוק לתת הערכה למה שאתם עושים ואיך שאתם עושים, ויכול להיות שהייתי חריפה כלפי קביעות, אבל אני נותנת הערכה.

סופה לנדבר: זה לא הכללה, אני עכשיו הייתי באחת הישיבות ושמעתי 'חברי הכנסת מנותקים מהציבור, לא יודעים מה זה ציבור', ואז זה כאילו שאני מנותקת, והרגשתי מה שאתה הרגשת, אבל לעתים מישהו מקבל אשמה על מה שהאחר לא עושה.

סופה לנדבר: אני כבר קדנציה רביעית חברת כנסת, לא שיניתי את מספר הטלפון בבית ולא הטלפון הנייד, בחיים לא היה לי טלפון חסוי ואצלי אפשר להתקשר ומי שמתקשר יודע, ביום או בלילה, בשבת, בבוקר, בכל השעות (רצוי בבוקר, כי בלילה אני לא מעכלת).

סופה לנדבר: הפנייה שלנו למשרד התחבורה: תעשו את התאריך עם תוקף, כדי שזה יהיה כמו רישיון.

סופה לנדבר: אנחנו נפנה למשרד החוץ לבדוק מה אפשר לעשות עם הרישיונות בחוץ לארץ.

סופה לנדבר: אתם שמעתם את משרד התחבורה והוא צודק, בזמן שאין אמנה, אז יש איזה שהיא בעיה.

סופה לנדבר: שינסו לפתור את הבעיה, אם זה אפשרי.

סופה לנדבר: ואנחנו פונים למשטרת ישראל.

סופה לנדבר: כנראה הציבור שלנו מקבל רק שפה קשה.

סופה לנדבר: אנחנו ממליצים לכם להגדיל קנסות על אותם אנשים שמחנים רכב בחניות נכים ולהוסיף לקנס גם נקודות.

סופה לנדבר: יכול להיות שזה יכול לעזור באכיפה.

סופה לנדבר: וגם להגביר אכיפה.

סופה לנדבר: אנחנו נבדוק לאחר תקופה של מספר חודשים מה נעשה בעניין הזה ואני מקווה שכולנו נעשה למען ציבור הנכים.

סופה לנדבר: הנציבות לשוויון – אנחנו ננזוף בהם.

סופה לנדבר: הם צריכים להתרגש, כל אחד מאיתנו צריך במקום שהוא נמצא, למלא... אנחנו נכתוב להם מכתב.

סופה לנדבר: תודה שבאתם.