ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 205, 2007-05-29 09:30

מיכאל מלכיאור: ברוכים הבאים, אני שמח שהגעתם לפה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פה בדיון מהיר של שני חברי כנסת שהחליטו בינתיים לא להגיע.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה נבצרות בבית הזה.

מיכאל מלכיאור: למעשה, אפשר לבטל את הדיון, לא?

זהבה גלאון: עצם זימון הדיון הוא שערורייה.

זהבה גלאון: שני חברי כנסת כבר מזמנים דיון והם לא טורחים להגיע, ולכן אני חושבת שלא צריך לקיים אותו.

זהבה גלאון: אבל, בכל זאת נקיים את הדיון.

מיכאל מלכיאור: הם בטח יגיעו בסוף, ואז הם לא ישמעו את כל מה שנאמר.

משה זאבי: אני יכול להיות להם לפה, הם הזמינו אותי.

מיכאל מלכיאור: אני לא בחרתי לקיים דיון בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: ( חבר הכנסת גבאי נכנס לחדר הוועדה.

מיכאל מלכיאור: )

מיכאל מלכיאור: אדוני סוף סוף הגיע, אני כמעט סגרתי את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת גבאי ידידי הטוב, פעם אחרת שיש לך דיון מהיר ואתה מבקש את הדיון, ואתה לא מגיע, אני סוגר את הישיבה.

אליהו גבאי: אתה צודק, אני מתנצל בפניך ובפני החברים.

מיכאל מלכיאור: זה ביטול תורה של כל האנשים שיושבים פה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מקיימים את הדיון לפי נוהל של הכנסת שחברי כנסת יכולים לבקש מנשיאות הכנסת דיון מהיר, ואם נשיאות הכנסת מחליטה שכך ראוי לעשות, אנחנו עושים את הדיון, וזה לא משנה אם אנחנו אוהבים או לא אוהבים.

מיכאל מלכיאור: לכן, אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת על-פי התקנון - כך ראוי לעשות.

מיכאל מלכיאור: מאחר והגיע חבר הכנסת גבאי, אני אתן לו זכות דיבור, ואז נתחיל את הדיון.

אליהו גבאי: מדינת ישראל נאבקת בעולם על דמותה, על שמה, ועל מעמדה.

אליהו גבאי: אנחנו מוקפים אויבים, ולא רק אויבים שיש להם נשק שרוצים לכלותנו, אלא גם אויבים שפועלים נגדנו בעזרת תעמולה ארסית, שקרית, דמגוגית, שבאה לקרוא תגר על מעמדה של מדינת ישראל, על אופייה כמדינה יהודית, ועל זכותה להתקיים.

אליהו גבאי: המלחמה נגד מדינת ישראל היא לא רק מלחמה עם נשק, אלא גם מלחמה באמצעים שקריים, סרטים, הצגות וכו'.

אליהו גבאי: אנחנו מנסים לחסוך כספים במערכת החינוך, במערכת התרבות, ולא ייתכן שנמצא כסף לסרטים שבאים לקרוא תגר על מקומה של מדינת ישראל, ועל זכותה להתקיים.

אליהו גבאי: יש במאים שמייצגים דעות אנטי ציוניות ממדרגה ראשונה, הם הוכיחו את זה בדבריהם, ובסרטים שהם עשו, ברקורד שלהם.

אליהו גבאי: הם מצטרפים לתעמולה האנטי ציונית, ולתעמולה האסלאמית נגד עם ישראל.

אליהו גבאי: אם הם רוצים לממן מכספם סרטים כאלה, אז בבקשה שיממנו - אף אחד לא יעצור בעדם.

אליהו גבאי: אבל, לא ייתכן שזה ייעשה מכספו של משלם המסים הישראלי.

אליהו גבאי: אתם יודעים שאת החוק חוקקו יורי שטרן ז"ל, וזבולון אורלב.

אליהו גבאי: מדובר באנשים ששייכים לגוון הימני והדתי.

זהבה גלאון: גם אני הייתי שם.

אליהו גבאי: הם הגישו את החוק, והחוק הוא על שמם.

אליהו גבאי: הם הגישו את הצעת החוק מתוך זה שהם חשים הערכה וכבוד לתרבות בארץ ישראל, ומשום שהם חשבו שזה דבר חשוב.

אליהו גבאי: אבל, זוהי לא התרבות שמייחלים לה.

אליהו גבאי: האם משלם המסים צריך לממן תרבות שמקעקעת את מעמדה של מדינת ישראל בעולם?

אליהו גבאי: אנחנו מנסים לחסוך כל אגורה וכל שקל במערכת החינוך, ואנחנו יודעים שבשנים האחרונות היא קוצצה.

אליהו גבאי: כאן חוקקו חוק מיוחד, ולמעשה אין עוד חוק כזה במדינה שלוקח את הכסף מתוך המקורות עצמם, והם משקיעים אותו בעצמם.

אליהו גבאי: למשל, המשטרה לא יכולה לקחת כסף מהקנסות, ולהשקיע את זה בעצמה.

אליהו גבאי: משרד התחבורה לא יכול לקחת את הבלו על הדלק, ולהשקיע אותו באמצעי בטיחות נגד תאונות דרכים.

אליהו גבאי: הוא מחזיר את זה לאוצר, והאוצר מממן.

אליהו גבאי: כאן עשו מקרה מיוחד כדי לתת עידוד לסרט וליצירה הישראלית.

אליהו גבאי: אבל, אף אדם לא מעלה על דעתו שהיצירה הישראלית הזאת תהיה נגד קיומה של מדינת ישראל, ושהיא תהיה ממש עם שנאה עצמית.

אליהו גבאי: אף עם לא מממן סרטים שמציעים התאבדות, אין לזה אחר ורע בשום מדינה בעולם.

אליהו גבאי: אדם שמכנה את מדינת ישראל "טעות היסטורית", לא יכול להיות בין אלה שמקבלים כספים ממשלם המסים הישראלי, הוא לא יכול לזכות בכלל במשהו כדי ליצור סרט על 60 שנה למדינה.

אליהו גבאי: מדינת ישראל היא מדינה שקולטת עלייה, היא מדינה שהפריחה את השממה, זוהי מדינה ציונית, וצריך להראות את כל הדברים האלה, ולא שמדינת ישראל היא בכלל "טעות היסטורית".

אליהו גבאי: אנחנו צריכים להזדעזע מהטעות שהיתה, וצריך למצוא את הדרכים לתקן זאת.

אליהו גבאי: אם זה לא ילך, אז אנחנו נעשה זאת בחוק.

אליהו גבאי: אנחנו עשינו חוק כדי לעודד את היצירה הקולנועית במדינת ישראל, ואני אהיה זה שאוביל חוק כדי להגביל את חלוקת הכספים לאנטי ציוניים, לאנטי יהודים, ולאנטי מדינת ישראל.

אליהו גבאי: המצב הזה לא ימשיך כך.

אליהו גבאי: אלה שמקציבים את הכספים האלה ויושבים שם בדירקטוריון, צריכים לדעת כיצד לתקן את הנזק הזה שנגרם, ולדאוג לכך שמצב כזה לא יקרה שוב.

זהבה גלאון: איזה נזק נגרם?

זהבה גלאון: עוד לא צילמו אפילו סצנה אחד.

אבשלום וילן: האם ראית בכמה פרסים הקולנוע הישראלי זכה מאז החוק?

אליהו גבאי: "ג'נין-ג'נין" לא יקבל כסף ממדינת ישראל.

אסנת טרבלסי: הוא גם לא קיבל.

אליהו גבאי: אם לא יפסיקו לתקצב את האנטישמיים, אנחנו נעביר חוק שלא יהיה כסף לזה.

אייל סיוון: הכול, חוץ מזילות האנטישמיות.

אליהו גבאי: לא תהיה במדינת ישראל אנטישמיות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פה בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש לנו דרך שבה אנחנו מנהלים דיונים, יכול להיות שבוועדות אחרות זה מתנהל אחרת.

מיכאל מלכיאור: בדרך כלל יש לנו פה גם תלמידים שנמצאים בישיבה, היום לא.

מיכאל מלכיאור: בכל מקרה, אנחנו רוצים להוות דוגמה איך לנהל דיון תרבותי גם אם אנחנו לא בהסכמה.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שכל אחד ידבר לפי תורו, ולא בדרך אחרת.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממנכ"ל קרן רבינוביץ להציג בפנינו את מה שהתקבל, ומה שלא התקבל, כדי שבפני חברי הכנסת יהיו העובדות, וכדי שנוכל לדון בצורה מושכלת.

אליהו גבאי: סליחה, צריך לבדוק שטעות כזאת לא תחזור על עצמה.

אליהו גבאי: צריך לקחת בחשבון שטרגדיה כזאת לא תחזור.

זהבה גלאון: טרגדיה?

זהבה גלאון: נסחפת קצת.

זהבה גלאון: טרגדיה - זה הדיון הזה.

גיורא עיני: בפתח הדברים אני רוצה לתאר את הפרוצדורה הקבועה בפרויקט קולנוע בקרן רבינוביץ, למתן תמיכות בסרטים בכלל, ובסרטי תעודה בפרט.

גיורא עיני: הקרן מפרסמת מודעות, ופונה לציבור היוצרים להגיש מועמדויות.

גיורא עיני: כל תסריט שמגיע לקרן עובר קריאה של שני אלקטורים שמתחלפים כל שנה, ושל אחד מחברי הוועדה המקצועית של הקרן.

גיורא עיני: לקרן יש ועדה מקצועית של חמישה חברים שתפקידה לעסוק בכל ניהול ביצוע התמיכה בסרטים בקולנוע.

גיורא עיני: לאחר שכל תסריט נקרא על-ידי שלושה קוראים, תסריטים שמקבלים שניים מתוך השלושה עולים לגמר, ואז הם נדונים באותה ועדה מקצועית מייעצת שכך קוראים לה על-פי תקנון הקרן, ולאחר מכן המלצות הוועדה המקצועית המייעצת עוברים בקרן שלנו אישור של שני מוסדות: הנהלת קולנוע שתפקידה לעסוק בדבר הזה לעומק, ואת החלטות הנהלת הקולנוע אנחנו מעבירים לאישור הדירקטוריון של הקרן בהתאם לתקנון הקרן.

גיורא עיני: זאת פרוצדורה שמקובלת תמיד בקרן מאז שאושר התקנון שלה.

גיורא עיני: אין סרט שלא עובר את המשוכות שדברתי עליהם עכשיו.

משה זאבי: עמוס גיתאי.

גיורא עיני: אתה טועה.

יצחק רובין: גיורא, אני יכול להביא עוד כמה דוגמאות.

אבשלום וילן: מה זה נוהל הדיון הזה?

אבשלום וילן: לחברי כנסת מותר להתפרץ, אבל אורחים בדרך כלל מקובל שהם יושבים בשקט, והם מדברים ברשות דיבור, לא?

מיכאל מלכיאור: אתה צודק.

גיורא עיני: יש לנו מסלול שבזמנו הומלץ על-ידי מינהל התרבות-המועצה לקולנוע, וזה המסלול המצוינות.

גיורא עיני: מטבע הדברים במסלול המצוינות לא עוברים את המסלולים האלה, אלא במסלול המצוינות זוכה במאי שסרטו האחרון זכה להתקבל לאחד מארבעת פסטיבלי הגדולים בעולם: האוסקר האמריקאי, פסטיבל ברלין, פסטיבל קאן, פסטיבל ונציה.

גיורא עיני: בקטגוריה הזאת עמד אותו עמוס גיתאי שזאבי פה הזכיר אותו.

גיורא עיני: מולו עמד רק סרט אחד של במאי אחר שעמד באותה קטגוריה.

גיורא עיני: זה מסלול שלא נוגע למסלול שבו נבחר - - - שאר הסרטים - זאת מערכת מסובכת של אישורים שאצלנו בקרן היא מאוד מורכבת, וטוב שהיא מורכבת, מכיוון שכל סרט עובר כמה מחסומים, או משוכות שהוא חייב לעבור אותם.

אבשלום וילן: כמה כספים אתם נותנים בשנה לעידוד סרטים?

גיורא עיני: יש במדינה חמש קרנות, שכולן ביחד נותנים כ-58 מיליון שקל לשנה.

גיורא עיני: בשנה שעברה היו 75 מיליון, כי היתה תוספת של 17 מיליון של יתרה משנים קודמות.

גיורא עיני: עד סוף 2008 על-פי ההסדר עם האוצר, חוק הקולנוע נותן לכל הקרנות 58 מיליון, כאשר החלוקה נעשית על-פי עמידתנו בקריטריונים שקבעה המדינה שכוללים סעיפים מפורטים מאוד.

גיורא עיני: לפחות קרן רבינוביץ מאוד מרוצה מהתוצאות שהיא מקבלת לאור הקריטריונים האלה, ולאור הפעילות שלה בתחום הקולנוע.

גיורא עיני: בשנים האחרונות היא כל הזמן בקו של עלייה, וזה לא פלא.

גיורא עיני: אם אנשים יראו את יבול הסרטים של הקרן אז אנשים יבינו.

גיורא עיני: זו קרן שעשתה את "בופור", את "אביבה אהובתי", את "מישהו לרוץ איתו", ועוד סרט שהיה עכשיו בתחרות הראשית של פסטיבל קאן, ועוד סרטים רבים אחרים.

גיורא עיני: אני מעריך שזאת הסיבה שהמועצה גם מתגמלת אותנו בהתאם מול הקרנות האחרות.

מיכאל מלכיאור: אגב, קיימנו על זה דיונים פה.

מיכאל מלכיאור: תסביר לנו מה קרה פה ספציפית.

גיורא עיני: היה פרויקט שיזמה אותו הקרן החדשה לקולנוע, ערוץ 8, וסינמטק לירושלים שנקרא: "עבר-הווה".

גיורא עיני: זה היה אמור להיות פרויקט ארכיוני, וצוין במפורש - אני מדגיש את זה - שהוא לקראת 60 שנה למדינה.

גיורא עיני: יש לי פה פרסומים מינואר השנה גם של הקרן החדשה, ואני יכול להראות את זה.

גיורא עיני: בכל זאת, לנו זה הוצג כפרויקט 60 שנה למדינה.

גיורא עיני: הקרן החדשה בנסיבות שאני לא רוצה להיכנס אליהן פה, החליטה במהלך קריאה הסרט תוך כדי הבחירה - וזה דבר שלא נוגע אלינו – לצאת מהפרויקט, וערוץ 8 וסינמטק ירושלים ביקשו שותף אחר.

גיורא עיני: הם פנו אלינו, אנחנו ראינו את הפרויקט הארכיוני הזה לקראת 60 שנה למדינה כהולם בהחלט את המדיניות של הקרן, ואת מדיניות מועצת הקולנוע, והחלטנו שנצטרף לפרויקט הזה.

גיורא עיני: התנינו את זה בתנאי אחד.

גיורא עיני: כיוון שאלקטורים כבר קראו עשרות תסריטים ושם עלו לגמר כתשעה סרטים, אמרנו שאנחנו מוכנים לקבל את הליך האלקטוריזציה שהיה בקרן החדשה.

גיורא עיני: אבל אנחנו - קרן רבינוביץ, לא השותפים האחרים - רוצים לבחון מחדש איזה סרט לבחון מתוך תשעת המועמדים.

גיורא עיני: במאמר מוסגר צריך לציין שהשותפים האחרים, ערוץ 8 וסינמטק ירושלים, כבר קבעו את הבחירה שלהם, והבחירה שלהם היתה הסרט "”JAFFA, בבימויו של אייל סיוון שיושב פה מולו.

אייל סיוון: אם כבר, "JAFFA – סיפורו של מותג".

גיורא עיני: בנייר שהגשת לנו כתוב "JAFFA" באותיות גדולות, ואחר כך יש טקסט.

אייל סיוון: זה אם אתה קורא רק את אותיות קידוש לבנה.

גיורא עיני: יכול להיות, אני לא אומר את זה מתוך חוסר ידע, או רצון לשבש משהו.

גיורא עיני: אבל, בכל הפרסומים וגם בפרסום שהוגש לקרן, קראנו לזה "JAFFA".

גיורא עיני: אבל, היה ברור שהכוונה לסרט הזה, כך שאין לך מה להיפגע - זה הסרט הזה.

גיורא עיני: גם אם יקראו לו "JAFFA", לא סיפורו של מותג, אנחנו מתכוונים לאותו סרט.

אייל סיוון: יש לך בעיה עם המושג סיפור.

גיורא עיני: אין לי שום בעיה עם שום דבר.

גיורא עיני: הייתי מציע שאיש לא ישים מילים בפה של השני.

גיורא עיני: אנחנו נכנסנו לפרויקט.

גיורא עיני: אנחנו התנינו תנאי לשותפות שלנו.

גיורא עיני: הם אמרו שהם לא ישתתפו בהליך החוזר של הבחירה הזאת כיוון שהם כבר בחרו.

גיורא עיני: אנחנו אמרנו להם שאם לנו סרט לא יראה, זה התנאי שלנו להשתתפות בפרויקט הזה.

גיורא עיני: אמרו: או,קיי, אנחנו מוכנים לקבל את הפסיקה שלכם, ונבחן אותה.

גיורא עיני: אם היא תתאם נמשיך את הפרויקט, ואם לא נשקול את צעדנו.

גיורא עיני: זה היה תנאי כניסתו לפרויקט.

גיורא עיני: בקרן רבינוביץ יש ועדה מקצועית מייעצת.

גיורא עיני: אני מיניתי מתוכם ועדת משנה של שני אנשים.

גיורא עיני: ראש הוועדה הוא נחמן אינגבר, ועוד אחת מחברות הוועדה שהיא דוקומנטריסטית במקצועה בשם ענת אבן.

גיורא עיני: הם ראיינו בשם הוועדה את כל תשעת התסריטים האלה.

גיורא עיני: לאחר מכן, כינסתי את הוועדה המקצועית המייעצת, ואת המליאה שלה של חמשת החברים, ונערך דיון לגבי המלצות שני החברים.

גיורא עיני: שני החברים המליצו על הסרט JAFFA”".

גיורא עיני: בתוך הוועדה היה ויכוח.

גיורא עיני: אגב, כל חומרי הוועדה רואים את חומר הגלם גם ששני האנשים ראו, פרט לראיון שהם ראיינו את הבמאים של כל תשעת הפרויקטים.

גיורא עיני: הם העבירו את ההתרשמות שלהם לגבי האנשים שהם ראו, ומה הם שמעו מהם.

גיורא עיני: בפרוטוקול הוועדה המקצועית עולה שהם ראו את הסרט "JAFFA", לפחות השניים האלה ראו אותו כתסריט הטוב ביותר, או את ההגשה הטובה ביותר, כי זה לא תסריט, את 12 העמודים שהוגשו כהצהרת כוונות לקראת הסרט.

גיורא עיני: כולם ראו את אותן הניירות.

גיורא עיני: היו בתוך הוועדה חילוקי דעות.

גיורא עיני: שני החברים שראו את הבמאי, תמכו בסרט.

גיורא עיני: שני חברים אחרים טענו שהסרט לא טוב לטעמם, והדברים מעוגנים בפרוטוקולים שחתומים עלי ידי יושב-ראש הוועדה המקצועית המייעצת, וחבר אחד נוסף הצטרף לדעת השניים.

גיורא עיני: התקבלה החלטה ברוב קולות שהוועדה ממליצה בפני ההנהלה לתמוך בסרט הזה.

גיורא עיני: אני רוצה לציין עובדה אחת מעניינת בהקשר לדיונים בוועדה, שלפחות אחד מחברי הוועדה שהתנגד, אמר שלדעתו התסריט לא טוב.

גיורא עיני: אבל, הוא לא רוצה להתנגד לדעתו של יושב-ראש הוועדה, ולכן הוא מצטרף לתמיכה בסרט, כך שבוועדה זה עבר ברוב של 4 נגד 1.

גיורא עיני: זה הגיע להנהלה.

גיורא עיני: בהנהלה חברים עשרה חברים בראשותו של ליאון רקנטי.

גיורא עיני: זו הנהלה שבוחנת את כל המלצות הוועדה המקצועית מאז שלפחות אני בקרן, הרבה הרבה שנים כבר.

גיורא עיני: היא קיימה דיון שהשתתפו בו שמונה חברים מתוך העשרה.

גיורא עיני: בתום הדיון היא החליטה לא לקבל את המלצת המקצועית המייעצת ברוב של 6 נגד 2.

גיורא עיני: הנימוק היה שלדעת חברי ההנהלה הסרט הזה לא הולם את הפרויקט שלשמו הוא נבחר בקרן, וזה פרויקט ארכיון "עבר-הווה לקראת 60 שנה למדינת ישראל".

גיורא עיני: זה עבר כחוט השני בדברי הדוברים, וזה היה הנימוק העיקרי לאי קבלת המלצת הוועדה המקצועית.

זהבה גלאון: האם יש קריטריונים מה זה הולם ולא הולם?

גיורא עיני: אין קריטריונים.

אייל סיוון: למה הטלת איפול?

גיורא עיני: לא הטלתי שום איפול.

גיורא עיני: לא הטלנו שום איפול על שום דבר.

גיורא עיני: זה שמישהו כתב את זה בעיתון זה עוד לא אומר שאני אמרתי את זה, אני אמרתי דבר אחר.

גיורא עיני: אז אף אחד לא ידע שאייל סיוון להוריד את מועמדות הסרט, ומייתר בעצם את הצורך בדירקטוריון.

גיורא עיני: אני אמרתי שאני לא מפרסם פרוטוקולים של מוסדות משניים של הקרן בטרם הם נדונו ואושרו או לא אושרו עם המוסדות המוסמכים לזה.

גיורא עיני: מכיוון שרק אתמול היתה ישיבת דירקטוריון, טבעי הדבר שאני לא אפרסם את הפרוטוקול עד אתמול.

גיורא עיני: הפרוטוקול הזה הוא לא סודי, אבל צריך להיות סדר.

גיורא עיני: דווקא במקרה כזה שיש בו חילוקי דעות וסערה ציבורית, צריך להקפיד על הפרוצדורה המדויקת, וזה תפקידי כמנכ"ל.

גיורא עיני: אני לא משתתף בהצבעה, אני לא משפיע על החברים.

גיורא עיני: אני דואג שהפרוצדורה תישמר, והיא נשמרה עד הפרט האחרון שלה.

גיורא עיני: נכון שיושב ראש הוועדה אמר בוועדה שהוא לא זוכר את עניין 60 שנה למדינה, והוא לא נתן לעובדות לבלבל אותו.

גיורא עיני: אבל, העובדות הן, וזה פורסם.

גיורא עיני: בינואר 2007 היתה הודעה של איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל על הארכת המועד לפרויקט "עבר הווה", וכתוב בחצי שורה אחת: "הקרן החדשה, ערוץ 8, וסינמטק ירושלים - הודעה על הארכת מועד.

גיורא עיני: הזמנה להגשת הצעות להפקת סרט תיעודי המבוסס על סרטי ארכיון לקראת שנת ה-60 למדינה".

גיורא עיני: זה היה ב-23 לינואר.

אסנת טרבלסי: אבל, זה היה משהו - - -

גיורא עיני: אסנת, אל תתווכחי איתי.

אסנת טרבלסי: אני מתווכחת עם העובדות שאתה מפרסם משהו שהוא לא נכון.

אליהו גבאי: סליחה, את עובדת כאן בכנסת?

אליהו גבאי: דרך ארץ, מה זה?

גיורא עיני: בנייר שהגיש יושב-ראש הוועדה המקצועית שלנו, וניסח אותו בעצמו להנהלה, הוא כתב בחצי עמוד - כך מקובל אצלנו בהנהלה - שהסרט יופק בשיתוף ישראל תקשורת, וסינמטק ישראל, ויוקרן בפסטיבל ירושלים במסגרת 60 שנה למדינה.

גיורא עיני: הדברים היו בקרן רבינוביץ, אנחנו ראינו את זה.

גיורא עיני: אילו הסרט הזה לא היה נוגע ל-60 שנה למדינה, ייתכן ולא היינו נכנסים אליו.

גיורא עיני: אנחנו נכנסו לשני פרויקטים השנה, ראש הוועדה וגם אני ציינו את זה בפני המוסדות טרם קבלת ההחלטה בעניין שלך, וזה מעוגן בפרוטוקולים.

גיורא עיני: הלכנו על שני פרויקטים: אחד - 60 שנה למדינה, ואחד - 100 שנה לעיר תל-אביב.

גיורא עיני: הדברים נאמרו סמוך אחד לשני.

גיורא עיני: כך ראתה הקרן את הפרויקט מהרגע שהיא נכנסה אליו, והניסיונות לייפות את העניין ולהפוך את זה ללא 60 שנה למדינה, הם פשוט לא ראויים ולא נכונים.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שחבר הכנסת סלומינסקי הגיע, שהיה צריך להיות פה לפני חצי שעה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא בדיון אקדמי תיאורטי, אנחנו חייבים לסיים את הדיון עד השעה עשר וחצי, ולכן אנחנו נגביל כל דובר לשלוש דקות, ונעשה דיון הגון.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שקיבלנו פה גם את הדעה של מגיש ההצעה חבר הכנסת אלי גבאי, וגם איך היתה הפרוצדורה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שנמצא פה גיורא עיני ולומר כמה מילים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו דנו במשך השנה כמה פעמים בהיבטים שונים של חוק הקולנוע.

מיכאל מלכיאור: אני באמת רוצה לנצל את ההזדמנות לברך אותו, ואת כל העוסקים בקולנוע הישראלי על ההישגים הממש היוצאים מהכלל.

מיכאל מלכיאור: דיבר חבר הכנסת אלי גבאי על השם של ישראל גם בעולם, להישגים של הקולנוע הישראלי בזמן האחרון גם בפסטיבלים השונים, יש תרומה מאוד גדולה לשמה של ישראל בעולם.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכם ומצדיע על כך.

מיכאל מלכיאור: אייל סיוון: אני רוצה להודות לכם שזימנתם אותי, אני חושב שהדיון הזה בכל זאת הוא חשוב, אני רק לא יודע מה הנושא.

מיכאל מלכיאור: מאוד הייתי רוצה לדעת מה הנושא.

מיכאל מלכיאור: אם הנושא הוא כתיבת ההיסטוריה מחדש כמו שמציע יושב-ראש קרן רבינוביץ אז זה נושא אחד שמעניין אותנו, וזה באמת דיון אקדמי.

מיכאל מלכיאור: אם הנושא השני זה לקחת ולהפוך את עיתון "מעריב" לאורים ותומים - זה נושא אחר.

אליהו גבאי: האם כינתה את ישראל "טעות היסטורית", או לא?

אליהו גבאי: האם המשפט הזה נכון?

זהבה גלאון: למה אתה נכנס לדבריו?

זהבה גלאון: מה אתה עושה לו עכשיו בית דין שדה?

אסנת טרבלסי: אייל, אתה מול כיתת יורים עכשיו.

אליהו גבאי: אם הדעות שלו יתגשמו אז לא תהיה מדינת ישראל, והיא לא תהיה בכנסת ישראל - שיהיה לך ברור.

אבשלום וילן: מר גבאי, אני חושב שאתם מסכנים את קיומה של מדינת ישראל, וזכותך להביע את עמדתך, מה הסיפור?

אבשלום וילן: אני רואה במדינת ישראל, ואני לא פשיסט מר רותם, ואני חושב שאתם מובילים את מדינת ישראל לקיצוניות נוראה, נו אז מה?

דוד רותם: - - -

אבשלום וילן: - - -

מיכאל מלכיאור: אבו, אני לא מאפשר את זה.

אייל סיוון: אם מותר לי להעיר הערה קטנה - אני מרצה בכיר במכללת "ספיר" בשדרות, וחשבתי שמפחיד ללמד שם.

אייל סיוון: פה הרבה יותר מפחיד.

אליהו גבאי: תגיד את זה לעזה.

מיכאל מלכיאור: אפשר לעשות שעל כל הערה יהיו כל הזמן הערות, אבל אז לא תגיעו לא לזכות דיבור ולא יהיה דיון.

מיכאל מלכיאור: אפשר לעשות את זה, חבל על הזמן.

אייל סיוון: כמו ששם לב אדוני היושב ראש, הסיפור הוא לא לתת לאדם שמשמיצים אותו מזה חודש בעיתונות, ושמכפישים את שמו, לדבר וגם לא לשמוע את דעותיו.

אייל סיוון: האם כינתי את ישראל "טעות היסטורית" כמו שנאמר?

אייל סיוון: שקר וכזב.

אייל סיוון: מעולם לא כיניתי את ישראל - - -

אליהו גבאי: יש לנו נתונים אחרים.

אסנת טרבלסי: האם קראת את המאמר?

אייל סיוון: סליחה, אל תפריעי לי.

אייל סיוון: אני מעולם לא כיניתי את מדינת ישראל "טעות היסטורית".

אייל סיוון: מה שאותי מאוד מעניין זה כך.

אייל סיוון: דבר ראשון, כשאתה בא ומדבר כבוד חבר הכנסת על "הסרטים", "הפרויקטים", תרשה לי להזמין אותך להקרנה של הסרטים.

אייל סיוון: יש לי הרגשה שאנחנו הרבה יותר קרובים ממה שאתה חושב, מאשר למשל עם מר גיורא עיני מבחינה פוליטית - יש לי את התחושה הזאת.

אייל סיוון: אני כן בחרתי ללמד בשדרות, לא בחרתי ללמד בבית ספר "סם-שפיגל".

אייל סיוון: כן עומדת אל מול עיניי ההזנחה של המדינה הזאת של תושבי הצפון ותושבי שדרות - על זה אני מדבר בסרטים שלי.

אייל סיוון: אני מדבר על לנסות לעשות סיפור שאנחנו יכולים להתחלק בו, שאתה ואני יכולים לשבת ולא זורקים אחד לשני שמאלני וימני, כי אני לא יודע מהם הדברים האלה.

אייל סיוון: אנחנו שותפים באהבת הארץ הזאת.

אייל סיוון: האם אתה מבסוט שהמדינה זנחה את תלמידיי משדרות, אלו שגורשו מגוש קטיף?

אייל סיוון: אני לא, ואני מכונה איש שמאל.

אייל סיוון: אז בוא נדבר, בוא תסתכל על הסרטים שלי.

אייל סיוון: אל תצטט שמאלן מעיתון, מימיני בן דרור, שכנראה מזוהה עם השמאל, ולא בגלל שהוא מתאים לך.

אייל סיוון: אני מאמין שהמקום הזה והאנשים בארץ הזאת הם הרבה יותר חזקים, ויש להם הרבה יותר כושר לעמוד על שלהם, שהם לא כל כך צריכים לפחד מעוד סרט, ומעוד סרט בסופו של דבר.

אייל סיוון: האם כל כך מעט אמון יש לך בצופים, כל מעט אמון יש לך בתלמידים?

אייל סיוון: כל כך מעט אמון יש לך בעיניך אתה.

אייל סיוון: עיניים להם ולא ייראו?

אייל סיוון: מדובר בסרטים.

אליהו גבאי: לפעמים אנשים רואים בסרט כדבר עובדתי, כאשר מאכילים אותם דברים שקריים ותעמולות.

אייל סיוון: אמת ויציב, וזה מה שאני מלמד באמת את תלמידיי.

אייל סיוון: בגלל זה אני מזמין אותך להסתכל על הסרטים ולהידיין, ליצור דיון.

אייל סיוון: מדובר פה בבן אדם שאמרו עליו - וזה הדבר היחידי שלא אמר פרשן ההיסטוריה שלנו.

אייל סיוון: מר גיורא עיני מנכ"ל קרן רבינוביץ שניהל מהלך צבוע, מכוער.

אייל סיוון: אני הרי משכתי את הפרויקט שלי בסופו של דבר, ואמרתי שבתנאים האלה אי אפשר לעשות סרט, והסרט לא ייעשה עם כספי קרן רבינוביץ, הוא ייעשה עם כספים אחרים, כי הסרט ייעשה כי הוא חשוב לנו, לכולנו.

אייל סיוון: הסרט לא ייעשה הודות לקרן רבינוביץ, הוא ייעשה למרות קרן רבינוביץ מה שכח להגיד גיורא עיני?

אייל סיוון: שהוא יצא להגנתי אחרי הכתבה הראשונה והמפוארת שנכתבה על-ידי אדם שמזוהה עם מה שנקרא מחנה השמאל, והוא העיתונאי בן דרור ימיני, שהשתמש במילים גסות עליי.

אייל סיוון: יצא גיורא עיני ואמר: "מטרת כל הקמפיין הזה" - אני מצטט - "הוא הכפשת שמו של אייל סיוון בשביל להשפיע על הוועדה המקצועית".

גיורא עיני: על סמך מה אתה מצטט אותי, זה נוח לך?

גיורא עיני: תספר להם עם מי סיכמת על הורדת הפרויקט, ולמה הורדת את הפרויקט.

אייל סיוון: על סמך ציטוט שנעשה בעיתון.

אייל סיוון: בכל מקרה, מדובר בכבודי.

אייל סיוון: הדיון המתנהל על הוועדות ועל הבירוקרטיה של הוועדות, ועל הכספים, ולמי מגיע ולמי לא מגיע, הוא לא מענייני.

אייל סיוון: הדיון מתחיל מזה שאנשים מדברים על סרטים שהם לא ראו, מדברים על תסריט שהם לא קראו, ואני לא מדבר על הוועדות.

אייל סיוון: יש ביננו איזשהו קשר, וכאן אני פונה.

אייל סיוון: אני האיש שהוציא את הארכיונים של משפט אייכמן מחדר השירותים של האוניברסיטה העברית שישבו בהם 37 שנה.

יצחק רובין: וזייפת אותם, יש לי כאן את היועץ המשפטי של - - -

אייל סיוון: זה לא משנה.

מיכאל מלכיאור: אייל, אני נתתי לך לדבר.

מיכאל מלכיאור: נגמר הזמן.

אייל סיוון: מפריעים לי כל הזמן לדבר.

אייל סיוון: אני האיש שהוציא את הארכיון של משפט אייכמן, ועשיתי את הסרט שעשיתי.

אייל סיוון: יכול להיות שיש ביקורת עצומה עליו.

יצחק רובין: לא, זייפת אותם.

אייל סיוון: אני מוכן להכול, ולדיון על כל דבר.

אייל סיוון: אבל, זילות האנטישמיות, השימוש באנטישמיות כמו שהיא, לזה אני לא מוכן בשם הסבא והסבתא שלי.

אייל סיוון: במיוחד אתה שמעולם לא עשית סרט שיותר מתשעה אנשים ראו אותו, אז תסתום - - -

יצחק רובין: איזה דבר?

אליהו גבאי: האם השתתפת בשבוע האפרטהייד שארגנו נגד - - -

אייל סיוון: כן, בשביל לדבר נגד האפרטהייד, תקרא את ההרצאה שנתתי.

אייל סיוון: אתה מוזמן לקרוא, ולא להיות ניזון משמועות.

אייל סיוון: אני השתתפתי בשבוע האפרטהייד בלונדון בשביל להסביר מדוע אני מתנגד להגדרת האפרטהייד למרות שיש לי ביקורת מאוד קשה על התנהלות המדינה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני חושבת שהדיון הזה הוא אחד הדיונים שמכתימים את הדיונים של ועדת החינוך של הכנסת.

זהבה גלאון: בכל הכבוד לחבר הכנסת גבאי שיוזם דיון, הדיון הוא לא רק על אייל סיוון.

זהבה גלאון: עשית לו פה בית דין שדה.

זהבה גלאון: בסופו של דבר, מסע ההסתה עבד והצליח.

אליהו גבאי: הדיון הוא על כך שלא יהיו עוד סרטים מהסוג הזה שיקבלו הקצבה ממשלם המסים?

אייל סיוון: איזה מסוג זה?

אייל סיוון: על מה אתה מדבר?

אייל סיוון: האם ראית את הסרט?

אליהו גבאי: האם אני צריך לראות סרט כדי להבין את הכיוונים?

אייל סיוון: הוא לא צריך לראות סרט בשביל להבין אותו.

מיכאל מלכיאור: אייל, אם אתה עוד פעם אחת מתפרץ פה לדיון אני אצטרך להוציא אותך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מנהלים כך דיונים.

אייל סיוון: לא, אני ניסיתי לדבר - - -

מיכאל מלכיאור: לא, אתה דיברת.

מיכאל מלכיאור: עכשיו תן לחברת הכנסת זהבה גלאון לדבר.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, הדיון הוא שערורייתי ואני מבינה שאייל סיוון נסער - אני יכולה להבין את זה.

זהבה גלאון: מתנהל כאן מסע הסתה של הכפשות.

זהבה גלאון: זה בכלל לא רלוונטי אם אני בעד הסרטים של אייל סיוון, אם אני נגד הסרטים, אם אני תומכת בעמדותיו או אני תומכת בעמדותיו של חבר הכנסת גבאי.

זהבה גלאון: זה בכלל לא הדיון.

זהבה גלאון: הרעיון הזה שיכול לבוא חבר כנסת ולנסות בשם נימוקים "פטריוטיים" לאיים על חופש הביטוי ועל חופש היצירה, ולהזהיר שאם דעתו לא תתקבל אז הוא בכלל גם יחוקק חוקים שלא יאפשרו לעשות סרטים שתואמים להשקפת עולמו - אני לא מאמינה שאני בכנסת ישראל.

זהבה גלאון: אני מודה שאני לא מאמינה, אני לא זוכרת דבר כזה.

זהבה גלאון: אני כבר הייתי בדיונים שערורייתיים, זה אחד הדיונים היותר שערורייתיים.

זהבה גלאון: ועוד מפי הוא בא?

זהבה גלאון: מפי מישהו שאני משוכנעת שהוא לא ראה ולו סרט אחד של אייל סיוון, ואני לא יודעת כמה סרטים הוא ראה בכלל.

זהבה גלאון: הוא מסתמך על ציטוטים של עיתונאים פסבדו ויראליים, ניאו-פאשיסטיים, ואני לא רוצה להגיד דברים יותר חריפים על מה שאני חושבת.

אליהו גבאי: אל תדברי על אדם שלא נמצא פה.

זהבה גלאון: אל תיכנס בדברים שלי.

זהבה גלאון: אני מדברת עליך.

אליהו גבאי: דברי עליי, לא על עיתונאי שלא נמצא פה.

זהבה גלאון: אני חושבת שאתה מסתמך על ציטוטים בלי לדעת.

זהבה גלאון: איזה חוסר רצינות, איזה תפיסה, איזה בערות, איזה נבערות?

אליהו גבאי: אל תתני כינויים לאף אחד, את לא יושבת כאן בשביל לתת כינויים למישהו.

אליהו גבאי: תדברי בצורה תרבותית.

אליהו גבאי: זה לא תרבות מצדך.

אליהו גבאי: אל תייצגי את התרבות בסגנון זול.

זהבה גלאון: אני עכשיו אומרת את דעתי.

זהבה גלאון: מה שאתה עשית היה לא תרבותי.

אליהו גבאי: האם את ראית את הסרט שאת באה לדבר?

זהבה גלאון: הסרט לא היה.

אליהו גבאי: איזה סרט שהוא עשה את ראית?

אבשלום וילן: האם אתה קומיסר התרבות?

אליהו גבאי: אני לא קומיסר, השמאל הפשיסטי והאנטי ציוני משתלט על התרבות של ישראל.

אבשלום וילן: אני ראיתי שהקולנוע הישראלי פורח.

מיכאל מלכיאור: אבו, זהבה יודעת להגן על עצמה.

אבשלום וילן: אבל, שהציבור ידע.

אבשלום וילן: חלק מהסרטים נעשה על-ידי אנשים דתיים בכלל, מה הוא מבלבל את המוח?

מיכאל מלכיאור: אבו, אתה לא בזכות דיבור.

אליהו גבאי: איזה סרטים?

אליהו גבאי: אין כסף לתת שדרות אז יש כסף לתת לסרטים אנטי ציוניים?

אליהו גבאי: אין כסף לתת לחולי דיאליזה.

אבשלום וילן: תוריד מההתנחלויות ותביא לשדרות.

מיכאל מלכיאור: תעשו דיון בינכם, תעשה דואט עם חבר הכנסת גבאי, ואנחנו נלך הביתה.

אבשלום וילן: לכן, מה שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון הוא נכון - הדיון הזה הוא מיותר.

מיכאל מלכיאור: הדיון פה נעשה לפי תקנון הכנסת, ואנחנו מקיימים את הדיון.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אני מוטרדת מזה שמנסים להלך אימים כאן.

זהבה גלאון: הוא דיבר כאן על קריאת תגר, וזוהי קריאת תגר על חופש הביטוי.

זהבה גלאון: אני סומכת על הצופים בארץ - אלה שחושבים כמוני, ואלה שחושבים לא כמוני - שהם יחליטו שאם הם לא רוצים לראות את הסרט הזה או כל סרט אחר שעושה מישהו אחר, הם ידירו את רגליהם מבתי הקולנוע, ולא יראו את הסרט.

זהבה גלאון: ממה נפשך?

זהבה גלאון: מה הבהלה הגדולה?

אליהו גבאי: לא מכספי משלמי המסים, שיעשו את זה מכיסם.

זהבה גלאון: בסדר, הבנו אותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני מסכמת.

זהבה גלאון: דבר אחד בטוח - מסע ההסתה הצליח.

זהבה גלאון: מדובר בקרן ציבורית שתומכת בשורה של פרויקטים יפהפיים.

זהבה גלאון: נקבו כאן בשמות של סרטים שאפשר להתגאות בהם.

זהבה גלאון: אני שומעת שזה נפסל כי זה הצליח, ובעצם אייל סיוון משך את הרעיון.

זהבה גלאון: אבל אני תוהה, כמה פרויקטים כאלו נפסלו כתוצאה מלחץ ציבורי, אם בכלל לא מלחץ ציבורי.

זהבה גלאון: איפה יש קריטריונים?

זהבה גלאון: איך קובעים מה הולם או לא הולם?

זהבה גלאון: האם ההסתה של חבר הכנסת גבאי משפיעה על קריטריונים מה הולם?

זהבה גלאון: אני מודה שאני מוטרדת מהדברים האלה.

זהבה גלאון: הייתי שמחה לשמוע גם מיושב ראש הקרן.

קריאה: הבעיה היא בעיה משפטית.

קריאה: אייל סיוון הוא קורבן.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, אתה לא בזכות דיבור.

אייל סיוון: טול קורה מבין עינך.

אייל סיוון: אתה עושה לי מה שעשו לך בעיתונות.

אייל סיוון: - - - ולא ראית אף סרט.

גיורא עיני: אני לא הצבעתי על הסרט שלך, אני אינני משתתף בהחלטות.

גיורא עיני: אל תהפוך אותי לקורבן שלך.

אייל סיוון: בגלל זה יש לי המון רחמים - - -

מיכאל מלכיאור: אייל, בפעם הבאה שאתה מדבר אני מוציא אותך.

מיכאל מלכיאור: אתם מדברים על חופש דיבור במדינת ישראל, ואתם לא מאפשרים פה בדיון הזה חופש דיבור.

אייל סיוון: אני לא דיברתי.

מיכאל מלכיאור: אתה כן דיברת על זה, אתה דיברת על הזכות להביע את עמדתך.

מיכאל מלכיאור: יצחק רובין, בבקשה.

אבשלום וילן: תציג את עצמך.

יצחק רובין: שמי יצחק רובין, ואותך זהבה ואותך אבשלום, אירחתי יחד עם מוחמד אבו-אלהייג', שייסד את אגודת הארבעים והוועד להכרה באל-חוד', ונפגשנו בהזדמנויות שונות.

יצחק רובין: אני איש שמאל, אני פעיל שטח של השמאל.

יצחק רובין: אני אפילו מצביע מרצ, ותיכף תצרחו עליי.

יצחק רובין: אם גם האדם שהקים את הטלוויזיה הקהילתית הראשונה בארץ באור-עקיבא בשנות השמונים.

יצחק רובין: אני יושב במכללת כנרת בצפון, אנחנו נחטוף אולי עוד מעט טילים כמוך, ואני לא מתהדר בזה.

יצחק רובין: אני רוצה שתתנצל בפני משפחה עמוס ברנס.

יצחק רובין: אני האדם שעשה את הסרט על הזיכוי של עמוס ברנס, וראו אותו הרבה יותר ממה שרואים את הסרטים שלך.

יצחק רובין: היה לזה רייטינג גבוה במדינת ישראל, הסרט משמש כסרט לימוד בפקולטות למשפטים בכל מדינת ישראל.

יצחק רובין: עשיתי סרט "להיות כאן-להיות שם", שהוא אחד הסרטים החזקים ביותר.

דרור ניסן: אגב, זה לא עמדת הארגון היציג של הבמאים.

מיכאל מלכיאור: אתה לא תהיה בזכות דיבור, עכשיו דיברת במקום בתורך.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר כך לנהל דיון.

יצחק רובין: הבעיה היא מאוד פשוטה, ונעשתה דמוניזציה כי אני השתתפתי במכרז הזה.

יצחק רובין: המכרז הזה הוא תפור, הוא מושחת מיסודו, ולא היה צריך בכלל להמשיך הלאה משום שבאלקטוריזציה, בבחירה, במכרז הראשון שנעשה על-ידי הקרן החדשה, סינמטק ירושלים, וערוץ 8, שעליו הם חתומים, הם הלכו לפי תקנון הקרן החדשה, ובבחירה הזאת נפסל הסרט של אייל סיוון כמו הסרט שלי.

יצחק רובין: ואז, ערוץ 8 - זה לא אשמתך גיורא בנושא הזה - וסינמטק ירושלים שחתומים על תנאי המכרז, לקחו את הסרט, סיפרו לנו המשתתפים שזה חילוקי דעות, ואמרו: נלך לקרן רבינוביץ, ואת זה אתה לא ידעת.

יצחק רובין: אני הגשתי גם לך מסמך משפטי, וגם טוני גרינמן היועץ המשפטי של פורום היוצרים הדוקומנטארי, על השחיתות שהיתה פה.

יצחק רובין: לקחו בלי שגיורא ידע.

יצחק רובין: הושיבו אותי ואותנו הנציגים, למכרז חדש שבו אמרו לי סיני עבאד מערוץ 8 והצלע השלישית בסינמטק ירושלים: "כבר ראינו את הפרזנטציות".

יצחק רובין: אמרתי לו: "איך אתה לא מתבייש?

יצחק רובין: אולי הייתי מביא למכרז החדש את סטיבן ספילברג בחינם?

יצחק רובין: הרי לא נתת לי צ'אנס?

יצחק רובין: " אני ישבתי מול נחמן אינגבר וענת אבן.

יצחק רובין: הפרויקט שלי היה בפירוש פרויקט ציוני מאוד.

יצחק רובין: ענת אבן שהיא המומחית לסרטים הדוקומנטאריים יושבת עם נחמן אינגבר מולי, והיא כותבת בעיתון "אתגר" ב-3.6 לפני שנה: "אני מאמינה בחרם תרבותי באשר הוא מלווה בחרם כלכלי על ישראל.

יצחק רובין: חרם תרבותי לבדו אינו יעיל.

יצחק רובין: החרם התרבותי הופך דווקא את מתנגדי הכיבוש למטרה עיקרית, זו משום שרוב הסרטים הישראלים התיעודיים המוקרנים בחו"ל הם סרטים נגד הכיבוש.

יצחק רובין: התוצאה האבסורדית של השתתפות בחרם היא שאני וחבריי נפסיק לעשות סרטים שבאמצעותם אנו מביעים את העמדות שלנו, והרי זה מה שהימין הישראלי רוצה".

יצחק רובין: אני כתבתי הרצחת וגם ירשת?

יצחק רובין: אתה בא לעשות בקרן ציבורית.

יצחק רובין: אני הייתי בפסטיבלים בחו"ל ושם הסרטים הדוקומנטאריים משמשים ככר נרחב להסתה נגד עצם קיומה של מדינת ישראל, אבל ההיא שיושבת מולי ובוחנת את הפרויקט שלי במכרז מושחת שלא מופיעים בו שני השותפים האחרים, במכרז צריכים להופיע הכול, אומרים לי: "כבר ראינו, אתה רוצה שאנחנו נשתעמם?

יצחק רובין: " אייל סיוון מאיים בתביעה נגד אמנון רובינשטיין, כי אמנון רובנישטיין אומר על הסרט שלך שהוא משווה קלגסים נאציים אלינו.

יצחק רובין: הוא לא חזר בו, אתה הפסדת לבית משפט כי אלן פינקלקראוט אמר על הסרט שלך שהוא אנטישמי.

יצחק רובין: לפני ארבעה ימים בית משפט עליון דחה את הערעור.

אייל סיוון: תגיד למה הוא דחה?

יצחק רובין: אני לא אגיד למה, אתה תגיד.

אסנת טרבלסי: זה לא בסדר.

אסנת טרבלסי: איציק רובין, אתה לא תחליט מה שאתה רוצה, ותסלף את העובדות.

אסנת טרבלסי: אתה גם ככה שקרן, אתה באמת שקרן.

אסנת טרבלסי: אתה נכנסת לתוך המכרז הזה - - -

קריאה: האלקטורים המקצועיים שיושבים עשרים שנה, אין דבר כזה בעולם.

קריאה: קומבינות אחרי קומבינות, והסרט שלך הוא קומבינה.

מיכאל מלכיאור: מר לוי, אתה בזכות דיבור, ואני מאוד מעריך את זה שישבת מסביב לשולחן ולא פתחת את הפה.

רם לוי: אני פרופ' באוניברסיטת תל-אביב, ואני גם חתן פרס ישראל לתקשורת.

רם לוי: אני רוצה לדבר לא על הנושא הספציפי שאני לא מתמצא בכל הפרטים שלו, אלא בזוועה שאני הרגשתי כששמעתי את הדברים שלך חבר הכנסת.

רם לוי: אני לא חושב שאתה מבין מה זה אומר לסתום את הפה של מישהו.

רם לוי: הרבה פעמים סתמו פיות של יהודים.

אליהו גבאי: אנחנו לא נממן סרטים נגד מדינת ישראל.

אסנת טרבלסי: אתה לא מממן שום דבר.

מיכאל מלכיאור: רם, אני מבקש שאתה תדבר על הנושא, אם אתה מדבר לחבר הכנסת גבאי אז הוא יצטרך להשיב לך, ואז אתה לא תגיד את דבריך.

רם לוי: בסדר, אני באמת מרגיש קצת לא נוח בתוך הצעקנות הזאת - זאת האמת.

רם לוי: אבל, אני מבין שכך מתנהלים כאן דברים.

מיכאל מלכיאור: לא כך מתנהלים כאן דברים, ככה מנהלים רק את הדיון הזה.

רם לוי: סוג כזה של ניסיון להשתיק אנשים שמדברים הוא חרב פיפיות.

רם לוי: יבוא יום שבו החברה החילונית בישראל פלוס הערבים בישראל, יחליטו שאי אפשר להקרין סרטים או לממן סרטים של אנשים דתיים.

אליהו גבאי: זו לא הדוגמה.

אליהו גבאי: אני בעד חופש הדיבור - מה שאתה רוצה.

אליהו גבאי: אבל, לא מממן אותו בסרט שמדבר על השמדת העצמאות שלי.

זהבה גלאון: אל תיכנס לו בדברים, איזה חוסר כבוד.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת גבאי, הוא לא דיבר אליך.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר כללית והוא בזכות דיבור.

רם לוי: במקצוע שלנו חופש הביטוי קשור במימון.

רם לוי: זה לא שאיש שיושב וכותב, או אדם שמצייר.

רם לוי: מישהו שרוצה לעשות סרט צריך מימון בשביל זה, ולשם כך קמו הקרנות.

רם לוי: הקרנות האלה הצליחו בצורה יוצאת מהכלל, הקולנוע הישראלי בצורה יוצאת מהכלל עמד במשימות נפלאות, בינהם גם סרטים שביקרו את ישראל, וזכו על כך בהרבה מאוד שבחים.

רם לוי: אני רוצה להביא דוגמה קטנה מדוע אני קיבלתי את פרס ישראל.

רם לוי: אני לא יודע בדיוק את הנימוקים הפנימיים בוועדה, אבל בלפחות בשני סרטים שעשיתי יש מרכיבי ביקורת חמורים, ואולי אתם מכירים אותם.

רם לוי: סרט אחד נקרא "לחם", והסרט השני הוא "חירבת-חיזעה".

רם לוי: אחד מהסרטים מהאלה עמד כאן בוועדת הכנסת בצורה מאוד מאוד חריפה, כי ראו בו השמצה של מדינת ישראל.

רם לוי: בסופו של דבר בעקבות הסרט, קיבלתי את הפרס הזה, ואני גאה בו ואני מרגיש שעשיתי שירות לא רק לעצמי, אלא גם למדינה בזה שעשיתי סרט מהסוג הזה.

רם לוי: סרטים מעצם טיבם, הם דברים שהרבה פעמים מביעים עמדות מחאה, וזו המשמעות שלהם, וזה הכוח שלהם.

רם לוי: אם ישנו ניסיון לסתום את הפה באמצעות היעדר מימון, זה דבר שהוא לא ייאמן בחברה דמוקרטית.

רם לוי: לכן אני מסכים עם חברת הכנסת גלאון, עצם הדיון כאן הוא בושה.

אליהו גבאי: אין לנו מספיק כסף כדי לתת לתרופות לסרטן.

רם לוי: זה מה שאמרו ברוסיה בעניין סרטים נגד הקומוניסטים, ותמיד היו כאלה שעשו סרטים אחרים.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת אבו וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: הכנסת עשתה חוק בראשותו של יורי שטרן ז"ל, ועזר לו רובי ריבלין בעיקר.

יהודית גידלי: ויונה יהב.

זהבה גלאון: כולנו היינו חתומים על זה, אנחנו חלק מהדבר הזה.

אבשלום וילן: היה רוב עצום של שבעים חברי כנסת נגד הממשלה, ליצור את הקרנות האלה והכספים האלה.

אבשלום וילן: כל הסיפור הוא ארבע שנים בערך, ואני מסתכל כיום על מה שקרה בקולנוע הישראלי עם כמות הפרסים וההערכה.

אבשלום וילן: הכנסת עשתה משהו חיובי, היא הבינה שאם אתה רוצה לתמוך ביצירה המקורית הקולנועית הישראלית, אתה חייב לשים כסף.

אבשלום וילן: הכנסת כופפה את הממשלה, ותראה את התשובה.

אבשלום וילן: אני בכלל לא נכנס איתך לוויכוח מה נגד ישראל או מה בעד ישראל.

אבשלום וילן: לא אתה ולא אני - זה לא מקצוענו - אין לנו שום חוש לשפוט את זה.

אבשלום וילן: אני שואל את עצמי אם אתה זה אתה, ואני אומר לך למה.

אבשלום וילן: קודם כל, למה אתה משווה בין חומר ורוח?

אבשלום וילן: קולנוע היא סוג של יצירה רוחנית.

אבשלום וילן: היהדות מתמיד ומעולם למילה הכתובה וליצירה הרוחנית, נתנה מקום של כבוד.

אבשלום וילן: אתה פה תופס איזה עמדה של קומיסר במשטרים החשוכים ביותר ואומר: אני כמחוקק אחליט מה תקבל, ומה לא תקבל.

אבשלום וילן: אני כמחוקק לא אחליט דבר - רק שיגיע הכסף.

אבשלום וילן: אחרי כן ישבו בעלי מקצוע.

אבשלום וילן: יכול להיות שאני את דרור ניסן או את אייל ארצה להרוג בוויכוח אחרי זה, ואגיד שהסרט לא שווה כלום.

אבשלום וילן: אני אתן לך דוגמה מתוך ביתי.

אבשלום וילן: הסרט "אדמה משוגעת" שמדבר על החיים בקיבוץ ועל הקשיים, זכה בהרבה מאוד פרסים.

אבשלום וילן: אני מאוד אהבתי אותו, אבל להרבה מאוד מחבריי היה קשה מאוד לראות אותו.

אבשלום וילן: אבל, האם מישהו הציע לא להקרין אותו, לא ליצור?

אבשלום וילן: איזה מן דבר זה?

אבשלום וילן: הדבר הכי חמור שאתם עושים - אתה מוציא שם רע לימין הישראלי.

אבשלום וילן: אני חשבתי שהימין מספיק חזק לתמוך בקולנוע, לראות יצירות שהוא מסכים או מתנגד אליהן.

אבשלום וילן: הפחד שלכם הוא פחד של אנשים, ובאיזשהו מקום איבדתם את הביטחון העצמי.

זהבה גלאון: זה אנשים לא מפותחים, לא שהם איבדו את הביטחון העצמי.

אליהו גבאי: אלה אנשי שמאל שכותבים את מה שקורה.

משה זאבי: אין לי קשר לגנדי, ולרחבעם זאבי.

משה זאבי: אני קולנוען עצמאי שלא שייך לשום איגוד מקצועי במכוון.

משה זאבי: דיבר פה מר וילן ואני רוצה גם לענות לחברת הכנסת.

משה זאבי: אני בא מבפנים, יש לי פה חוות דעת של לקטורים שמאלנים מקצועיים שיושבים בקרנות הקולנוע.

משה זאבי: אני עשיתי רשימה ותחקיר לאחר שקיבלתי את הדיקטט שלהם - שכתוב של תסריט שהוא פטריוטי על משפחה של טייסים שהבן רחמן ליצלן הוא טייס מסוק שמבצע סיקולים ממוקדים בעזה, ולא עליו המסכן הזה פוגע בילדות קטנות של מפקד ג'יהאד אסלאמי.

משה זאבי: ארגון "בצלם" - הגברת שיושבת פה - ו"עדאללה" תובעים בגין פשע מלחמה בבלגיה.

זהבה גלאון: מי זאת הגברת?

משה זאבי: יש לו בת קטנה שנפגעת בפיגוע בסוף הסרט.

משה זאבי: הגשתי את זה לכל הקרנות האפשריות, חוץ מהקרנות הדוקומנטאריות.

אסנת טרבלסי: זה קשור לדיון?

מיכאל מלכיאור: סליחה, את לא קובעת אם דברים קשורים לדיון.

משה זאבי: תיכף אני אקשור אותך יפה מאוד לדיון.

משה זאבי: יש פה ניסיון של לקטורים שמאלנים.

משה זאבי: רענן אלכסנדרוביץ' שחתום על המכתב לשחרור טלי פחימה, רואה את הסרט שלי.

משה זאבי: איך הוא יכול להעביר סרט כזה?

משה זאבי: זה סרט עליו.

משה זאבי: אני מעביר ביקורת על השמאל לאחר שלושים שנה שהם עשו מהפיכה בקולנוע הישראלי ב-1986.

משה זאבי: אני לא חשוד מפד"ל, אני שיחקתי מטקות בחוף תל-אביב כשיוסי שריד הפסיד מרס כפול אצל המציל, אני הייתי יושב איתם.

משה זאבי: אני לא חשוד כימני, ואני בא ועושה פטריוטי לאחר שמעליבים אותי סרט אחרי סרט בכל הקרנות.

אסנת טרבלסי: אולי כי הוא לא טוב.

משה זאבי: אל תפריעי.

משה זאבי: היא יושבת עם זכרייה זביידי, ואחר כך היא מגיעה לרחוב אידלסון 29 בתל-אביב, ומקבלת שלושה פרויקטים.

משה זאבי: ישבו קו-פרודוקציה מאירופה.

אליהו גבאי: את יושבת עם רוצח אנשים, עם זכרייה זביידי?

אסנת טרבלסי: אני גם יושבת איתך.

אליהו גבאי: איתי לא תשבי אף פעם.

משה זאבי: ישב קו-פרודוקציה מהבי.

משה זאבי: בי.

משה זאבי: סי אתמול, והציגו על החמאס פרויקט שנתמך על-ידי הקרן החדשה.

משה זאבי: ישב נציג CHANEL 4 בסרט על שרון מערוץ 10, והוא אומר לו: What about the ?

משה זאבי: brutality of Sharon - נציג הבי.

משה זאבי: בי.סי.

משה זאבי: באים לפה לקחת את סרטי השטנה, והאנטישמיות הרכה, ולהוסיף מימון לסרטים האלה.

אסנת טרבלסי: אני מפיקת הסרט, אני רק רוצה מילה אחרונה אם אפשר.

אליהו גבאי: היא הפריעה לכל אחד, אני לא חושב ש- - -

אסנת טרבלסי: אתה גם הפרעת.

אליהו גבאי: יושב כאן חבר כנסת, את רק אורחת.

אסנת טרבלסי: אני אזרחית ישראל, אדוני.

אליהו גבאי: לא, את לא אזרחית ישראלית.

מיכאל מלכיאור: אסנת, חצי דקה.

אסנת טרבלסי: אני מפיקת הסרט.

אסנת טרבלסי: הפקתי הרבה סרטים שגם זכו בפרסים בעולם.

אסנת טרבלסי: באף מקום לא נאמר לנו כשניגשנו למכרז הזה שזה מכרז ל-60 שנה למדינה.

אסנת טרבלסי: להיפך, כשיצאה הכתבה הראשונה ב"מעריב" שזה נאמר בה, אנחנו חשבנו שמדובר בטעות.

אסנת טרבלסי: לקח לנו זמן להבין שהדרך של הקרן לאשר את הפרויקט בדירקטוריון שלה, היתה להציג אותו כפרויקט 60 שנה.

אסנת טרבלסי: אבל, זה לא מה שאנחנו ידענו שאנחנו ניגשים אליו.

יצחק רובין: הנה זה המסמך.

יצחק רובין: 60 שנה - כולנו ראינו.

יצחק רובין: זה המכרז.

אסנת טרבלסי: המכרז השני שיצא היה לא חוקי.

אסנת טרבלסי: גם לא ברור לי - לא כאזרחית ישראלית, ולא כיוצרת קולנוע - מה הקריטריונים לקבוע מה הולם, ומה לא הולם, ומה ראוי ומה לא ראוי.

אסנת טרבלסי: ההערה השלישית היא לגבי יוצרים דתיים.

אסנת טרבלסי: מעבר למנורה חזני ולעוד יוצרים שקיבלו תמיכות בקרנות, אני בעצמי קיבלתי, ואמורה לחתום, מקרן רבינוביץ תמיכה בסרט שהבמאית שלו דתייה.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע מה זה קשור.

אליהו גבאי: מה זה קשור?

אסנת טרבלסי: נאמר פה שיוצרים דתיים לא מקבלים כסף.

משה זאבי: גם יוסי סידר הוא דתי, והחבר'ה שלו עלו עם כאפיה על הבמה בברלין.

אסנת טרבלסי: אנחנו בחרנו למשוך את הפרויקט, כי לא האמנו שאנחנו יכולים לקבל דיון אמיתי והוגן בדירקטוריון שלא מושפע מ- - -

דרור ניסן: אני מהאיגוד היציג של הבמאים והתסריטאים, והזמינו אותי לפה להביא את העמדה.

קריאה: זרוע מבצעת שמאלנית של הקרנות.

קריאה: חבורה של שמאלנים - איגוד התסריטאים.

ניסן סלומינסקי: זו פעם ראשונה שאני נחשף לדיון כזה.

ניסן סלומינסקי: פעם היו לי חילוקי דעות עם ציבור, ועכשיו אני מרגיש שחילוקי דעות זה לא מילה.

ניסן סלומינסקי: שמעתי רק את שלל המילים שאתה אומר לגביו, ואני בחיים אף פעם לא הוצאתי כאלו מילים, ולא משנה אם זה יריב או לא.

ניסן סלומינסקי: לאיזה רמה ולמה הגיעו פה?

ניסן סלומינסקי: השם ישמור וירחם.

ניסן סלומינסקי: שנית, אני חושב שהמילה דמוקרטיה זה לא אנרכיה, ואי אפשר להשתמש בדגל של דמוקרטיה כדי לפרק ולהרוס כל חלקה טובה שקיימת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כבר הגענו תחת השם של דמוקרטיה לאבסורדים כאלו, שיכול לבוא אדם שהתפוצץ כאן בחדר, ואנחנו נמשיך לממן אותו בביטוח לאומי ובכל הדברים.

ניסן סלומינסקי: הגענו לאבסורדים מטורפים שבהם המדינה לא תחזיק מעמד ותתפרק.

ניסן סלומינסקי: המשמעות של דמוקרטיה היא לא הרס עצמי - זה מה שאנחנו הולכים לעשות.

ניסן סלומינסקי: פה קיבלתי חיזוק פי אלף על דברים שאפילו לא דמיינתי, שמעתי מתוך השמאל פנימה מה שנקרא, וה' ישמור וירחם.

ניסן סלומינסקי: דמוקרטיה חייבת להגן על עצמה, וכבר הגענו לשלב שהדמוקרטיה צריכה להתחיל להגן על עצמה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מדמיין לעצמי שהמדינה תממן בכסף שלה או תתמוך בסרט שאמור לייצג את 60 שנות המדינה, של מישהו שנאמרו עליו כל כך הרבה דברים.

ניסן סלומינסקי: אני שמח על זה שמשכתם את זה.

ניסן סלומינסקי: שנית, אני משבח את גיורא עיני ואת הדירקטוריון שפסל את הסרט הזה.

אסנת טרבלסי: אתה משבח פסילה של סרט?

ניסן סלומינסקי: כן, ודאי.

אסנת טרבלסי: מטעמים פוליטיים.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי שהגיע הרגע שהדמוקרטיה תגן על עצמה.

אבשלום וילן: אפשר לצאת מהגלות, אי אפשר להוציא את הגלות מהיהודים.

ניסן סלומינסקי: אתה נמצא בגלות, סלח לי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב ראש, אני מציע אולי לעשות פעם דיון קצת יותר עמוק לתוך נבכי השמאל הזה מה שנקרא, שפה התגלה קצת בקצת, וקצת לגלות את מערומיו.

אבשלום וילן: ראינו את הימין כבר במערומיו, על מה אתה מדבר?

זהבה גלאון: בוא נפעיל את האינקוויזיציה.

ניסן סלומינסקי: אינקוויזיציה זה אתם תעשו.

ניסן סלומינסקי: מסע הסתה שאתם עשיתם שלושה חודשים לאנשים בהתנתקות, הפחדתם את כולם.

ניסן סלומינסקי: מי שמומחה להסתה זה אתם.

ניסן סלומינסקי: הלוואי והימין היה יודע להסית.

זהבה גלאון: מה עניין שמיטה להר סיני?

אבשלום וילן: שלושים שנה מרדתם במלכות - - -

זהבה גלאון: רוצח יצא מהמחנה שלכם.

אבשלום וילן: ניסן, עוצו עצה ותופר.

אבשלום וילן: אני הלכתי לסבסטיה או אתה?

אבשלום וילן: אני מרדתי במלכות או אתה?

אבשלום וילן: אז מה אתה מבלבל את המוח מי המריד פה?

ניסן סלומינסקי: האם לא הקמנו יחד יישובים?

אבשלום וילן: נגד הבריטים.

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה.

מיכאל מלכיאור: לא חוזרים לאלטלנה.

מיכאל מלכיאור: אגב, יש קשר בין שמיטה להר סיני.

אבשלום וילן: יגאל עמיר התחנך אצלי.

ניסן סלומינסקי: לא אצלי.

אליהו גבאי: האם אתה יודע איפה אודי אדיב התחנך?

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לסיים.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, אני מצטער על צורת הדיון.

אבשלום וילן: ההבדל הוא שאנחנו התמודדנו.

אבשלום וילן: אתם עד היום לא - - -

מיכאל מלכיאור: אבו, מספיק.

מיכאל מלכיאור: תגיד לו אחר כך.

אבשלום וילן: דיון חינוכי על התמודדות עם עשבים שוטים.

מיכאל מלכיאור: די.

מיכאל מלכיאור: אני מצטער שאי אפשר לנהל דיון כזה בצורה תרבותית, באמת מצטער על כך.

מיכאל מלכיאור: יש פה ויכוח נוקב על שאלות עקרוניות מאוד.

מיכאל מלכיאור: יש פה שאלות של התמיכה בקולנוע, יש פה שאלות מצפוניות, ערכיות, ממדרגה ראשונה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שכן ראוי שאנחנו בצורה רגועה, לא בנסיבות מה שפה קרה, ננהל דיון כזה.

מיכאל מלכיאור: לגבי הדיון הספציפי שניהלנו היום לגבי בימוי הסרט 60 שנה למדינה על-ידי סיוון שזה היה הכותרת של הדיון היום, אני מציע שאנחנו נרשום לפנינו את הדברים של מנכ"ל הקרן, נרשום לפנינו שהיה פה תהליך שנעשה לפי קריטריונים.

מיכאל מלכיאור: אני לפחות לא רוצה שברגע זה אנחנו נתערב, או ננסה להתערב בקבלת החלטות לא לכאן ולא לכאן.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שכן התקבלה החלטה נכונה.

מיכאל מלכיאור: אבל, אני לא רוצה בכלל להתערב בזה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה פשוט שנרשום לפנינו את תהליך קבלת ההחלטה, והתוצאה של התהליך הזה.

מיכאל מלכיאור: ישנו פה רק חבר הכנסת גבאי שהוא בזכות הצבעה, ואם זה מקובל עליו אז אנחנו בזה נסיים את הדיון.

אבשלום וילן: אדוני היושב ראש, אתה בכל אופן צריך להגיש את זה לכנסת, ואני הייתי מציע בכל זאת משפט על החשיבות של הקרנות.

מיכאל מלכיאור: זה אמרתי, אבל זה לא קשור לנושא הדיון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כבר בשתים עשרה דקות איחור לדיון הבא.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת גבאי, בבקשה.

אליהו גבאי: רבותי, השאלה היא - - -

קריאה: גיורא לא מתערב, מה אתה מבלבל את השכל?

אסנת טרבלסי: מצאת למי להתחנף עכשיו?

אליהו גבאי: סליחה, גברת זביידי.

זהבה גלאון: איך אתה קורא לה?

זהבה גלאון: מה זה צריך להיות?

אסנת טרבלסי: אתה תתנצל עכשיו.

אליהו גבאי: סליחה, תשתקי בבקשה.

אליהו גבאי: אם לא יוציאו אותך בכוח, שקט.

אסנת טרבלסי: אל תגיד לי לשתוק, אתה תשתוק.

אליהו גבאי: את כאן נמצאת על תקן - - -

אסנת טרבלסי: אני כמו אזרחית, ואתה לא תדבר אליי בצורה כזאת.

אליהו גבאי: גברת, לשתוק בבקשה.

אליהו גבאי: אל תפריעי לנו.

אסנת טרבלסי: אל תגידי לי לשתוק, תדבר כמו במקום שמכבד את המעמד שלך.

זהבה גלאון: תתנצל בפניה.

זהבה גלאון: תגיד לו שיתנצל.

אליהו גבאי: אין לי מה להתנצל בפני טיפוסית כמוך, שקט.

אסנת טרבלסי: אתה תתנצל.

זהבה גלאון: אם אתה לא תתנצל, אתה לא תדבר.

זהבה גלאון: אני לא אתן לך.

אליהו גבאי: אנחנו צריכים לחשוב איך למנוע מצב שחס ושלום - -

זהבה גלאון: אתה לא תדבר.

זהבה גלאון: אבו, אל תיתן לו לדבר.

אליהו גבאי: - - יקרו תקלות כאלו, ואנחנו מברכים את הקרן על שהיא מצאה לנכון לתקן את הטעות.

אליהו גבאי: שלא יקרו טעויות כאלה בעתיד.

אייל סיוון: אני זה שמשכתי את ה- - -

יצחק רובין: כי ידעת שאתה מפסיד אותו.

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה הסתיימה.