הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 17, פרוטוקול מספר 28, 2007-05-29 12:30

שלי יחימוביץ': שלום לכולם, אני פותחת את הישיבה.

שלי יחימוביץ': קודם כל אני מברכת אתכם בשמחה ואני שמחה על הקהל הרב שנמצא פה, בנושא שאני מודה שמעולם לא עסקנו בו באופן ייחודי, תמיד עסקנו בו כתת נושא, הכנסת עסקה בו כתת נושא.

שלי יחימוביץ': אנחנו היום במסגרת יום השלטון המקומי, וביקשתי באמת לכנס את הוועדה לזכויות הילד על עניין שהוא ייחודי והוא לא עוד טחינה של אותם נושאים שעסקנו בהם עד היום, ואחרי התלבטויות הגענו למסקנה שיש נושא שהוא לחלוטין, הוא מטופל ברמת הרשויות פה ושם, בהיקף כזה או אחר, אבל בוודאי אין מודעות ציבורית לחומרת ההיקף שלו.

שלי יחימוביץ': אני לא מדברת רק על אלכוהוליזם אלא בכלל שתיית אלכוהול כנורמה אצל בני נוער במסגרת בילויים שלהם, דבר שבעבר היה תופעה חריגה והיום אני מניחה שכל מי שהוא הורה פה, או כל מי שהוא תלמיד, יודע שזה כמעט חלק בלתי נפרד מבילוי משותף, והגילאים שבהם הדבר הזה מתרחש הולכים ויורדים בקצב שיטתי ומהיר במיוחד.

שלי יחימוביץ': לכן גם אם עוד לא הגענו אפילו לבעייה האקוטית של אלימות על רקע אלכוהוליזם, עצם התרבות של צריכת אלכוהול כחלק מתרבות הפנאי היא לבדה שווה דיון בפני עצמו, והייתי שמחה אם היו כאן התייחסויות, לא רק לפשיעה שנגררת מאלכוהוליזם אצל בני נוער אלא גם אלכוהוליזם כביטוי לתופעה תרבותית חדשה ומצערת לטעמי, אם כי במידה רבה אנחנו במקרה הזה משדרים לילדים שלנו לעתים מסר כפול, כיוון שהמבוגרים שותים אלכוהול.

שלי יחימוביץ': אני חס וחלילה לא באה לגנות פה שתיית אלכוהול, ולכן יש פה בעייה של העברת מסרים לילדים, מסר שהוא מעט יותר מורכב מהמסר הרגיל של אנחנו לא עושים את זה אז אתם אל תעשו את זה, שזה המסר הכי פשוט להעברה לילדים, כאן בפירוש יש מסר שהוא יותר מורכב, הוא כרוך גם אם לא באיסור מוחלט בלימוד שליטה ומינון, וזה מביא אותנו לאיים קצת יותר מורכבים משחור ולבן.

שלי יחימוביץ': אני כבר אומרת לכם מראש, אנחנו לא נצליח שכל הנוכחים פה יאמרו את דברם, אבל אני כן אבקש מכל מי שנמצא לקצר במידת האפשר, לא לרמת המבזק אבל להשתדל לקצר בדברים ולמצות אותם, ולהגיע במהירות למסקנה, כדי שנספיק לשמוע כמה שיותר מהנוכחים, ואנחנו נתחיל בגליה שחם, מפקחת על מניעת עישון, אלכוהול וסמים, ואני חוזרת ומבקשת, לא לדבר היום על סמים, יש ועדה אחרת שמכונסת ממש בשעה הזאת ודנה על סמים, אנחנו מתמקדים בסוגיית האלכוהוליזם.

גליה שחם: קודם כל אני מברכת את הוועדה הזאת על זה שהוועדה הזאת מתייחסת לנושא, אני חושבת שצומחת פה תופעה בקצב יותר מהיר ממה שאנחנו מוכנים להתמודד איתה, וזו בעיית השתייה הבעייתית בקרב ילדים.

גליה שחם: לא הייתי קוראת לזה אלכוהוליזם כי אלכוהוליזם זו כבר מחלה, אנחנו מדברים באמת על איזו שהיא תופעה חברתית.

גליה שחם: אני אקצר בדבריי, כי אנחנו דאגנו שיהיו פה גם מורים, בהתראה מאוד קצרה אנחנו זימנו לכאן, את הקבוצה מבאר שבע ומנתיבות אני לא רואה, אני מקווה שלא מעכבים אותם בכניסה כי היה לנו נורא קשה פה עם כל הכניסה של התלמידים, אבל בכל אופן נמצאים פה מקריית אונו, נמצאים פה מאריאל, נמצאים פה גם מדריכים מהיחידה שלי שעוסקים בנושא של האלכוהול.

גליה שחם: אנחנו מהנתונים האחרונים של הרשות למלחמה בסמים, כשראינו את העלייה בנתון של השתכרויות, בני נוער שמדווחים על השתכרות, ב-2005 הרשות למלחמה בסמים הוציאה את הסקר האפידמיולוגי שלה, ואחד הנתונים המדאיגים שם היה שעשרים וחמישה אחוזים מהילדים בגילאי שתים עשרה עד שמונה עשרה מדווחים על השתכרות אי פעם, יכול להיות גם חוויה של השתכרות אחת, אבל זה אומר דרשני.

גליה שחם: שתים עשרה זה כיתה ז', הסקר הוא מכיתה ז' עד יב'.

גליה שחם: נתון מחריד לכל הדעות.

גליה שחם: נתון נוסף, תשעה עשר אחוזים מהילדים מדווחים על שתייה של יותר מחמש מנות בערב אחד.

גליה שחם: זאת אומרת שאנחנו כן עומדים פה מול תופעה חברתית שכנראה עדיין לא מספיק מגיעים, עם כל הזעזוע שיש לנו אחרי ל"ג בעומר ויום העצמאות, היו דיווחים בחדרי מיון על ילדים שאיבדו הכרה, היה אירוע מאוד מאוד חמור בבאר שבע של נער בן שבע עשרה שנפטר כתוצאה משימוש באלכוהול בעת בילוי ל"ג בעומר.

גליה שחם: זאת אומרת שאנחנו עדים לאיזו שהיא תופעה באמת חברתית שאנחנו חייבים להיערך אליה.

שלי יחימוביץ': ספציפית לאזורים מסויימים, לשכבות סוציו-אקונומיות מסויימות?

גליה שחם: אני לא חושבת שאפשר לומר את זה.

גליה שחם: אני חושבת שהיא תופעה חברתית רחבה, היא מאפיינת איזה שהוא שינוי בערכים ובנורמות התנהגות בחברה.

גליה שחם: ומול תמונת המצב הזאת החלטנו שהנושא של אלכוהול עולה בסדרי העדיפויות שלנו.

גליה שחם: דווקא בנושא של סמים יש איזו שהיא עצירה.

גליה שחם: ראינו שאנחנו חייבים את הנושא של האלכוהול להעלות בסדר העדיפויות של ההתייחסות.

גליה שחם: בשנה שעברה יצאה תכנית חדשה לבתי הספר העל יסודיים, והתחלנו להפעיל את מה שאנחנו אוהבים ורואים בו הצלחה, תכנית עמיתים, בנושא של אלכוהול, מה שפעם עשינו רק בנושא של סמים ועישון התחלנו להרחיב בנושא של אלכוהול.

גליה שחם: השנה חלק מהפעילות בבתי הספרף נעשתה ביחד עם הרשויות המקומיות.

גליה שחם: מכיוון שהיום זה יום השלטון המקומי בכנסת אז באמת הזמנו את אותן פעולות שנעשו ביחד עם הרשויות המקומיות, כשיש כאן גם תלמידים שאני אשמח אם תינתן להם אפשרות הדיבור, ולכן אני את שלי אקצר, אני רק רוצה עוד לומר שאנחנו זו השנה השלישית הכנסנו לבתי הספר תכנית התערבות עם ילדים שמעשנים או שותים או משתמשים שימוש מזדמן בסמים.

גליה שחם: התכנית נקראת תכנית אופי, המטרה שלה היא לאתר את הילדים שמדווחים על עצמם שהם עושים איזה שהוא שימוש בסמים, מבחינתי אלכוהול זה סם,

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת אלכוהול זה סם, אז מבוגרים יכולים לצרוך את הסם הזה חופשי וילדים לא?

גליה שחם: לא, אני חושבת שזה מתחיל מזה שמבוגרים צורכים אלכוהול, אני חושבת שילדים, לא חושבת, זה הוכח במחקרים, ילדים מתוודעים לאלכוהול במסגרת המשפחה, במסגרת אירועים משפחתיים.

גליה שחם: לצערי מסיבות בר-מצווה היום מתקיימות עם מה שנקרא בר אקטיבי, כמו שדואגים לפינת נרגילות דואגים לבר, זאת אומרת זה משהו שמתחיל דווקא מהמבוגרים, אבל הילדים הם הופכים להיות פה איזה שהוא קורבן, כי לילדים אין את אותה יכולת שליטה ומידה שאנחנו מצפים שיהיה למבוגר.

גליה שחם: לא שיש לכל המבוגרים, אבל לילדים מתבגרים עוד יש פחות.

גליה שחם: ולכן כשזה הופך להיות משהו מאוד מקובל ונמצא בכל בית אז זה זמין מאוד.

גליה שחם: לגבי תכנית אופי, נמצאת פה אחת המנחות שלנו מבית ספר באזור ירושלים שמנחה תכנית אופי, אני מאוד אשמח אם גם תתנו לה לספר כי זה לא פשוט לאתר בתוך בית ספר ילדים שידווחו על עצמם שהם שותים ושהם רוצים לעשות שינוי, ולעשות איתם עבודה, זו עבודה של התערבות, של עשרה שנים עשר מפגשים שבועיים, וזו עדינה שנמצאת כאן.

גליה שחם: ואני מאוד אשמח אם היא גם תוכל להגיד לפחות שני משפטים.

גליה שחם: אני חושבת שמאוד חשוב לשמוע את הילדים כי הם מתארים באופן הכי אוטנטי את המקום שבו הם נמצאים, ומה קורה להם מבחינת אלכוהול.

גליה שחם: אסיים בסיפור של ל"ג בעומר.

גליה שחם: צלצלה אליי אחת מחברותיי, שהבן שלה בכיתה ח', עם קבוצת ילדים מאוד טובה, ופה החלק הזה של הפיקוח ההורי יורד, שהילדים לא ידעו שהכינו מצבורים של אלכוהול למדורת ל"ג בעומר, הם שתו ואחד הילדים מהקבוצה איבד את ההכרה.

גליה שחם: במשך רבע שעה הילדים התווכחו אם להזעיק את ההורים שלו או לא, כי אז היה נחשף הנושא של האלכוהול.

שלי יחימוביץ': איפה זה היה?

גליה שחם: באזור, במקום מאוד טוב.

שלי יחימוביץ': איך זה הגיע לידיעתכם?

גליה שחם: האמא צלצלה אליי להתייעץ איתי מה לעשות.

שלי יחימוביץ': יש לי שאלה, למה הם פנו אליכם?

גליה שחם: כמשרד החינוך, לבקש עזרה.

שלי יחימוביץ': באיזה גילאים מדובר?

גליה שחם: כתה ח'.

גליה שחם: מה שהיא סיפרה לי באותה הזדמנות, שהיא יודעת שבכיתה ט' המסיבות האלה נהוגות יותר, הילדים של ח' מחקים את הילדים של ט', ובעצם שאלה מה לעשות.

גליה שחם: וכתוצאה מהאירוע הזה ההורים, בית הספר התארגן אבל ההורים ביישוב התארגנו בעצמם.

גליה שחם: פתאום נדלקה להם הנורה האדומה מאוד מאוד חזק מול העיניים,

שלי יחימוביץ': יש גם את תופעת השתייה בטיולים שנתיים, צריך לזכור.

גליה שחם: לגבי הנושא, בואו נגיד ככה, בתי הספר נדמה לי זה המקום כמעט היחיד שבו חל איסור על הכנסת אלכוהול באופן מוחלט, אלא לטקסים דתיים.

גליה שחם: זה נמצא כבר בחוזר מנכ"ל משנת 90'.

גליה שחם: לנושא של טיולים שנתיים ומסיבות, איפה בית הספר נתקל, או באמת בסיפורים של סוף שבוע או מסיבות שהיו מחוץ לבית הספר, או במהלך טיולים שנתיים כשילדים מביאים אלכוהול למרות האיסור המוחלט ואז בית הספר מתמודד.

גליה שחם: אני שלחתי לאתי, ממחקר ומידע בכנסת, ואנחנו כרגע מוציאים לבתי הספר ערכת הדרכה איך לפעול לגבי טיולים, מה שאנחנו למדנו שצריך לעשות הכנה מאוד טובה, להגיע להסכמה ביחד עם ההורים שההורים יהיו שותפים, להחלטות האלה, להסכמות האלה, שאין מביאים אלכוהול לטיולים, שילד שנתפס אצלו אלכוהול מוחזר הביתה, לא משתתף בטיול.

גליה שחם: הבעייה היא מאוד סבוכה.

גליה שחם: אנחנו מפעילים כשישים מדריכים לכל בתי הספר ברחבי הארץ, שהתפקיד שלהם הוא להנחות את בתי הספר באמת בהתמודדויות עם כל הנושא הזה ובתכניות המניעה, ומה שאני רוצה להשאיר לך זה את התכנית שלנו שנקראת טיפ-טיפה, אלכוהול במידה נכונה.

רן כהן: מה הגורם המדרבן להערכתכם, זה המשפחה, בית הספר, תנועת הנוער, זה חברה עבריינים?

גליה שחם: להערכתי השינוי הוא כרוך בשינוי באמצעי התקשורת.

גליה שחם: המון פרסומת, המון מכירה חופשית בכל מקום, למרות שיש חוק שאוסר מכירה לקטינים מוכרים חופשי.

גליה שחם: מה שסיפרתי על מסיבת ל"ג בעומר הילדים קנו בסופר מרקט היישובי את האלכוהול למסיבת ל"ג בעומר.

גליה שחם: אין אכיפה, המון פרסומת והמון בתקשורת, אין תכנית אירוח בטלויזיה בלי אלכוהול על השולחן.

גליה שחם: לא שהתקשורת אשמה אבל זה משקף הלך רוח.

גליה שחם: זה משקף הלך רוח בציבור, אין היום ארוחה משפחתית, אירוע משפחתי בלי אלכוהול חופשי.

שלי יחימוביץ': תודה גליה.

שלי יחימוביץ': עכשיו אנחנו נשמע ממש בקצרה את התלמידים שנמצאים כאן, ונעבור למשתתפים האחרים.

שלי יחימוביץ': מי רוצה לדבר?

גיא: אני גיא תלמיד כיתה ט'.

שלי יחימוביץ': ספר לי קודם כל אם זה נשמע לך מוכר התאור הזה.

גיא: זה נשמע קצת מוכר.

גיא: זה לא חד משמעי לכולם, אבל יש אחוז די גדול של בני נוער ששותים.

שלי יחימוביץ': גם בכיתה שלך?

גיא: כן.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר שותים?

גיא: לרוב שותים בימי שישי בחופשות, כשיש זמן ואין לימודים, חלקם עד שכרות וחלקם רק בשביל לתפוס ראש.

שלי יחימוביץ': שותים באירועים, במסיבות?

גיא: כן, לרוב.

שלי יחימוביץ': מה שותים, איזה משקאות?

גיא: וודקה, בירה.

שלי יחימוביץ': כמה משקאות במסיבה אחת יכול ילד אחד לשתות?

שלי יחימוביץ': לכמה זה יכול להגיע?

תלמיד: במסיבות אצלנו כעקרון אסור להכניס אלכוהול לתוך המסיבה.

שלי יחימוביץ': ומעבר לרמת העקרון?

תלמידה: כעקרון בכל מסיבה או כל אדם ששותה הוא שותה משהו כמו שתיים או שלוש כוסות בערך, ואני לא מדברת על אנשים שממש מגזימים.

שלי יחימוביץ': ומה עם אנשים שממש מגזימים?

תלמידה: האנשים שממש מגזימים, שותים היום ואת יכולה בדרך כלל למצוא אותם מעולפים איפה שהוא.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת זה נגמר בעילפון לעתים קרובות.

שלי יחימוביץ': ומה אתם עושים אם ילד מתעלף?

תלמידה: בדרך כלל כשאנשים מתעלפים, זה כבר אנשים שרגילים לראות אותם מעולפים.

תלמידה: זה בסדר, כי אריאל זה עיר קטנה, מכירים שם את כולם, ואם מישהו מתעלף אז בדרך כלל מזעיקים את ההורים שלו, לוקחים אותו למוקד או משהו, כבר מכירים, יודעים איך להתמודד.

שלי יחימוביץ': מה, זה מעשה שגרה, יודעים כבר לקרוא להורים של הילדים שמועדים לפורענות?

תלמידה: לא, בדרך כלל קוראים להורים שלהם אבל אם קורה להם משהו אז הולכים למוקד.

גיא: יודעים איך להתמודד עם זה.

שלי יחימוביץ': עוד משהו אתם רוצים להגיד בעניין?

שלי יחימוביץ': טוב, אז תודה לכם.

יוסי נשרי: שלום, קודם כל אני מברך על המפגש הזה, אני חושב שזה מפגש שטוב שעושים אותו.

יוסי נשרי: אני רוצה ברשותך לומר רק מספר מלים ולתת רשות דיבור לנציגים הנכבדים שהגיעו מקריית אונו.

יוסי נשרי: מידי יום אנחנו מטפלים וטיפלנו ונאבקים בנושא, אבל מה שחשוב לי, חשוב מאוד שראשי רשויות יקחו על עצמם את המשימה כמשימה עירונית וייאבקו עד חורמה התופעה הזאת, כולל שיתוף ההורים, כולל כל הפעילויות, עם מערכת החינוך, עם הרווחה, עם המתנ"ס, עם כל הגורמים העירוניים שקשורים לזה, כי התופעה היא תופעה בלתי נסבלת.

יוסי נשרי: דיברו פה על הנושא שהולכים לסופר, אני רק אספר סיפור ואני אעביר את השרביט ליתר חבריי, כי הם באו מקריית אונו במיוחד לספר איך אנחנו נאבקים ומה אנחנו עושים.

שלי יחימוביץ': אתם תצטרכו לבחור אחד מכם שידבר.

שלי יחימוביץ': מצטרפים אלינו תלמידים מנתיבות ובאר שבע, שלום לכם, בואו כנסו ותפסו לכם מקום.

יוסי נשרי: אני רוצה לספר לך ולמאזינים, שאולי אני לא מספר להם סיפור חדש, אבל התלמידים הם מתוחכמים, הם נכנסים לסופרמרקטים, ולוקחים ארגזי קולה של שישיות, עוברים דרך המדפים של המשקאות החריפים, מוציאים כמה בקבוקים, מכניסים במקום זה משקאות חריפים, סוגרים את הקרטון בחזרה, עוברים דרך הקופאית, היא בבר-קוד מעבירה קולה אבל בפנים יש גם משקאות חריפים, וככה הם מופיעים, כי אצלנו אנחנו אסרנו על המרכולים למכור לקטינים, אבל יש להם את הדרכים החלופיות שלהם איך לבצע את הסחר.

רחל פוגל: שמי רחל פוגל, אני מדריכת שפ"י, מניעת אלכוהול סמים וטבק.

רחל פוגל: המהלך שאנחנו עשינו הוא באמת מהלך עירוני, שכלל את שיתוף כל הגורמים בעיר, כמו שראש העיר הצביע, שזה כלל רווחה, שירות פסיכולוגי, קידום נוער, מתנ"ס, בני נוער.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר בפועל, איך מטפלים בזה?

רחל פוגל: אנחנו כינסנו פורום גדול ככל האפשר, כולל הורים ובני נוער, לדון בנושא, בשיתוף מומחים, והיו לנו שלוש פגישות.

רחל פוגל: בפגישה הראשונה הפגישה היתה להצגת עמדה ולבירור מה חסר ומה צריך.

רחל פוגל: מנהלי בתי הספר היו נוכחים, וגם היועצות וגם המב"סיות, שזה מובילים בית ספריים לנושא של טבק, סמים ואלכוהול.

רחל פוגל: בפגישה הראשונה, עלו כמה דברים, כמו שיתוף פעולה עם המשטרה בכל נושא האכיפה, אכיפה בגינות הציבוריות.

רחל פוגל: דיווח מהמשטרה לבתי הספר לגבי ילדים שבסוף שבוע משתכרים וביום ראשון מגיעים כאילו כלום לא קרה.

רחל פוגל: בית ספר לפעמים לא יודע אפילו, הילד מתנהל כרגיל.

רחל פוגל: ובקשה באמת לעשות ריענון של תכניות העבודה בתוך בתי הספר ועבודה בתוך בתי הספר לכיוון של תקשורת מורים תלמידים, בכיוון של בדיקת גבול פנימי, גבול חיצוני, דיאלוג עם הורים.

שלי יחימוביץ': מה זה בכיוון, יש פעילויות שנעשות?

רחל פוגל: כן, ואכן בעקבות הדברים האלה קיימנו פעילויות גם אם מומחים, גם עם גורמי חוץ שישנם פה ויושבים פה חלקם, יאיר אפטר היה אצלנו, וגם מרינה שדה, כמומחית מטעם הרווחה היתה אצלנו.

שלי יחימוביץ': הבנתי מה העקרון הכללי, אבל מה בפועל עושים?

רחל פוגל: בפועל פעילויות בתוך הכיתות, פעילויות בתוך בתי הספר, פעילויות בקידום נוער ובתנועות הנוער, ופעילות עירונית יחד עם ההורים.

רחל פוגל: הקמנו סיירת הורים, שהסיירת הזאת משותפת להורים, מנהלי בתי ספר והרשות המקומית, בשלושה ראשים, ששוב, העקרון של השותפות, שזה בעיה של כולנו ביחד, נותן מוטיבציה, מגביר את האמביציה באמת לטפל בנושא, כולל משטרה שהיא שותפה תמיד.

רחל פוגל: קיימנו גם מהלך אכיפתי בתוך בתי הספר.

רחל פוגל: שאלת קודם את גליה לגבי מה עושים בנושא של טיולים שנתיים.

רחל פוגל: ראש העיר ומנהלת אגף החינוך יצאו עם הכרזה חד משמעית, בשיתוף עם ההורים כמובן, הכרזה חד משמעית, בשיתוף עם ההורים ובלחץ ההורים, ההכרזה שוללת אלכוהול מכל סוג שהוא לכל אורך היום.

רחל פוגל: הכרזה, אמירה, כשהאמירה הזאת מהדהדת.

רחל פוגל: עכשיו האמירה הזאת שהדהדה, נתבקשו מנהלי בית הספר את האמירה הזאת להדהד במכתבים לכל ההורים בבתי הספר, ויותר מכך, נתבקשו לומר להורים מהם הנהלים ונהלי הענישה לגבי ילד שייתפס משתמש או שנמצא בכליו אלכוהול, וההורים והתלמידים, לקראת יציאה לטיול שנתי נתבקשו לחתום על הסכמה משותפת של הורה ותלמיד שהם מתחייבים לבדוק שלילד לא יהיה אלכוהול וכן מאפשרים לבית הספר לבדוק במידת הצורך בכליו של הילד.

רחל פוגל: וזה בשביל להגן על השני, שלא יימצא.

רחל פוגל: זה בכלליות.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': שמענו כאן על משהו שהוא יותר בתחום האיסורים ואכיפה והעברת המסר, והענישה וההתחייבות.

שלי יחימוביץ': יש כאן מישהו שמתעסק בשורשים היותר עמוקים של תופעת האלכוהוליזם?

שלי יחימוביץ': שבודק למה זה קורה?

שלי יחימוביץ': יש איזה שהוא טיפול שהוא מקדים את העניין?

שלי יחימוביץ': מאיפה אתה דון?

דון שאול: אני מ"נוער למען זכויות אדם הבינלאומי", ואני מחיפה.

דון שאול: עשינו מחקר בגוף שלנו למה בדיוק נערים ובני נוער משתמשים בסמים, גם בסמים וגם באלכוהול.

דון שאול: בעצם גילינו, עובדה שגם יכולים לראות אותה, שבעצם לוקחים אלכוהול וסמים רק בשביל לברוח מהמציאות.

דון שאול: יש הרבה מאוד דברים שמקשים על המציאות של בני הנוער היום, ובעצם כשאנחנו לוקחים אלכוהול וסמים אנחנו בעצם בורחים מהמציאות.

דון שאול: עכשיו יש לי פשוט רעיון איך אנחנו נוכל לעשות משהו מסויים כדי באמת להוציא את בני הנוער משימוש יומיומי אפילו באלכוהול, פשוט על ידי כך שאנחנו לא נאסור עליהם להגיד מה לא לעשות או נשים להם חוקים ונגביל אותם, כי ככה הם יעשו את זה יותר.

דון שאול: צריך להבין את הפקטורים.

דון שאול: מה שבעצם יש פתרון זה לתת מידע מה זה בעצם עושה.

דון שאול: אם אנחנו לא אוסרים עליהם, אומרים להם אל תעשו, אלא פשוט נותנים להם מידע לגבי מה זה אלכוהול, מה התופעות שלו, אני חושב שזה יכול לעבוד הרבה יותר.

שלי יחימוביץ': תודה רבה דון.

יאיר רפטר: אני מנהל מכון יסודות שעוסק בתחום מניעה.

יאיר רפטר: לגבי מה שדון אמר אז קודם כל רוב בני הנוער לא שותים בגלל שהם נמצאים באיזו שהיא מצוקה.

יאיר רפטר: אנחנו היום מדברים על שתייה – בעיה.

יאיר רפטר: זאת אומרת אנחנו הפכנו את היוצרות.

יאיר רפטר: זה חלק מהתרבות, זה מעוגן בתרבות, גליה התייחסה לזה, אני לא אתייחס שוב.

יאיר רפטר: אבל הסיבות שאנחנו רואים שכיחות כל כך גבוהה של שתייה בקרב בני נוער זה פחות בגלל איזה שהוא צורך פסיכולוגי כזה או אחר, זה פשוט עניין חברתי, זה טרנדי, זה "קולי", זה מגניב כמו שבני נוער קוראים לזה.

יאיר רפטר: השכיחות והיכולת של בני נוער להגיע למשקאות, למרות שהחוק אוסר על מכירה של משקאות אלכוהוליים נובע מקיום של פיצוציות כמעט בכל פינה, בערים, בעיקר במתחמי בילוי, כל נושא החנויות באיזורי בילוי כדי להיות באותם מקומות, יש מתחמים בתל אביב למשל שיש שם פיצוציה ליד פיצוציה כדי למכור את האלכוהול.

יאיר רפטר: אין שום אכיפה בנושא הזה של המכירה.

יאיר רפטר: הורים, שהם מרכיב מאוד מאוד מרכזי בסיפור הזה, מאפשרים לילדים בכיתה ח' ובכיתה ז' לצאת לכל מיני הרפתקאות ומסיבות שמתחילות באחת בלילה ומסתיימות בחמש בבוקר, כמו מועדון החממה שנמצא בכפר ויתקון, זה דוגמא אחת.

יאיר רפטר: לא מוכרים שם אלכוהול בתוך המיתחם, אבל יש, באיזורי המיתחם כמובן יש מי שימכור את האלכוהול, וילדים פשוט לוקחים מהבית בקבוקים של משקאות אלכוהוליים, עולים איתם להסעה המאורגנת ומגיעים אל המיתחם.

רן כהן: מה שאתה אומר בעצם, שיש מבוגרים שמעודדים מכירה.

יאיר רפטר: בפירוש כן, בעלי עסקים בוודאי שכן, הורים לא מעודדים אבל בוודאי לא מונעים שתייה.

יאיר רפטר: הורים היום יותר ויותר חוששים ומפחדים מהילדים שלהם, היכולת שלהם להיות אסרטיביים ולייצר בקרה הורית אנחנו רואים בזה קושי מאוד מאוד גדול, זה לא קשור רק לאלכוהול.

שלי יחימוביץ': אגב אובייקטיבית יש לך בעיה לייצר בקרה הורית כשהילד לא נמצא בבית.

יאיר רפטר: ודאי, אם אני מאפשר לילד שלי לצאת לבילוי, כשהוא יוצא באחת עשרה וחצי בלילה בהסעה, כשהמסיבה מתחילה באחת בלילה ומסתיימת בחמש לפנות בוקר, אז יש לנו בעיה.

יאיר רפטר: רק כקוריוז, בבית שאן, בבית ספר בבית שאן, בפורים האחרון יצא אוטובוס, ולא מבית ספר כמובן אבל ילדי בית שאן עלו להסעה פרטית, שאורגנה, למסיבה ב-TLV, שזה מועדון בתל אביב.

יאיר רפטר: הם נסעו שעה וחצי עד המועדון, ההסעה יצאה בעשר וחצי, האוטובוס הגיע למיתחם ה-TLV, בנמל תל אביב.

יאיר רפטר: רקדו, בילו, כמובן שתו, חזרו בשש לפנות בוקר בהסעה.

יאיר רפטר: כל הבילוי הזה עלה מאה חמישים שקלים לכל נער, זאת אומרת הסעה פלוס הגעה למועדון.

יאיר רפטר: אחת הנערות איבדה הכרה, באלכוהול אין מצב של עילפון, תיקון, זה בעצם אובדן הכרה.

יאיר רפטר: אחת הנערות איבדה הכרה באוטובוס עצמו, לא הגיעה הביתה, היא הוסתרה אצל אחת החברות, וזה אגב, ברוב המקרים זה מה שאנחנו רואים, ההורים לא יודעים על אובדן הכרה, ההורים לא שואלים איך הבת לא הגיעה הביתה.

יאיר רפטר: זאת אומרת פה הנושא הזה הוא מאוד מאוד מרכזי.

יאיר רפטר: אני אגע רק בקצרה במה ניתן לעשות.

יאיר רפטר: קודם כל חייבת להיות מניעה של זמינות המשקה, קודם כל, דבר ראשון, ויש חוקים במדינת ישראל שאמורים להיאכף בנושא הזה ולמנוע זמינות של אלכוהול ומכירה של אלכוהול לבני נוער.

יאיר רפטר: איך, יש כאן כמה עצות כיצד ניתן לעשות את זה.

יאיר רפטר: חייבים לחזק בקרה הורית בכל דרך אפשרית, כי בסופו של דבר הילד יוצא מהבית והילד חוזר הביתה וההורה לא יודע לאן הוא הולך וההורה לא יודע איך הוא חוזר הביתה.

יאיר רפטר: זו נקודה מאוד מאוד מרכזית.

יאיר רפטר: הגבלת שעות בילוי, נקודה מאוד מאוד חשובה, צריכים להגביל שעות בילוי בפתיחה של מועדונים לבני נוער.

יאיר רפטר: יש בני נוער עם תעודות זהות ויש בני נוער ללא תעודת זהות.

יאיר רפטר: נער ללא תעודת זהות לא צריך להסתובב בחמש לפנות בוקר ברחוב.

יאיר רפטר: צריך לחשוב באיזו שהיא דרך כזאת או אחרת להגביל שעות בילוי, להגביל פתיחה של מועדונים לבני נוער והגבלת זמנים בפתיחת של מועדונים של בני נוער.

שלי יחימוביץ': אגב, אני באופן אישי מתנגדת להצעה הזאת שלך.

יאיר רפטר: בתור מי שמסתובב בכל הארץ ורואה את התופעה ונפגש עם הרבה מאוד הורים, אני רואה את הדרישות גם של הורים ומה הם מצפים גם כן שיקרה.

יאיר רפטר: הגברת המודעות בקרב בני נוער, ואני חייב לומר לגבי מערכת החינוך שעושה עבודה נפלאה, כמי שעובד עם מערכת החינוך, היא עושה עבודה מאוד מאוד יסודית.

יאיר רפטר: הבעיה שלנו היא מחוץ לתחום של מערכת החינוך עצמה,

שלי יחימוביץ': אם כי אם כי מערכת החינוך עושה את עבודתה כהלכה אז תוצאות העבודה הזאת ניכרים גם מחוץ לבית הספר.

יאיר רפטר: יש המון המון כוחות שפועלים פה, זה לא רק ברמת החינוך.

יאיר רפטר: והנקודה האחרונה שאני אציין, צריכה להיות ציפייה לשותפות של תעשיית האלכוהול ומניעת הנזקים.

יאיר רפטר: וזה קיים בעולם, זה מוכר, זה גם רשום בדף העמדה, שותפות של תעשיית האלכוהול, אם לא במניעה לפחות בבקרת שתייה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אייזיק סימון: מבחינת משטרת ישראל, מחלקי הנוער בפרישה ארצית אנחנו נערכים בכמה מישורים.

אייזיק סימון: המישור הראשון שאנחנו נערכים בו זה מישור האכיפה.

אייזיק סימון: עיקר האכיפה שלנו מתמקדת רק בנושא הזה, בזה אנחנו מתמקדים, זה בנושא של מכירת משקאות אלכוהולים על ידי בגירים.

אייזיק סימון: בכלל זה בנושא של פיצוציות או מקומות שבהם מרוכזים עסקים שמוכרים משקאות לבני נוער.

אייזיק סימון: אם אנחנו מסתכלים קצת על נתונים, אז בסך הכל אנחנו יכולים לראות עלייה בכמות התיקים הפליליים שנפתחים כנגד אותם עסקים או אותם בגירים שמוכרים אלכוהול לבני נוער.

אייזיק סימון: מבחינת מספרים המספרים הם יחסית קטנים.

אייזיק סימון: אם אנחנו מדברים על שנת 2006 אז נפתחו תשעים ושמונה תיקי חקירה כנגד בעלי פיצוציות או בעלי עסקים שמכרו משקאות אלכוהוליים.

אייזיק סימון: אם אנחנו מסתכלים על נתונים של שנת 2007 אז יש לנו גידול של מאה אחוזים עד היום.

אייזיק סימון: בשנת העבודה 2007 אנחנו הצבנו כיעד, כמטרה, לשלב את תכניות העבודה של מחלקי הנוער, את הנושא של האכיפה של העבירה הנ"ל.

שלי יחימוביץ': כלומר יש לכם יעד להגביר את האכיפה?

אייזיק סימון: בהחלט כן, זה בתכניות העבודה של מחלקי הנוער השונים.

אייזיק סימון: מה גם שהקמנו בשנים האחרונות, לפני כשנתיים, יחידות נוער חשיפה ופרישה ארצית, שחלק מהיעדים של אותן יחידות זה להתמקד בעברה הזאת ספציפית, גם להפעיל את המודיעין, מקורות מודיעין כסוכנים וכו', סביב לפיצוציות.

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת?

אייזיק סימון: כדי שיבצעו קניות וכו'.

אייזיק סימון: אנחנו עושים גם את זה.

אייזיק סימון: כמובן הדבר מותנה באישורי פרקליטות וכו' במקרים המתאימים.

אייזיק סימון: מעבר לכך אנחנו מתמקדים גם בנושא של מניעה.

אייזיק סימון: דובר כאן על נושא של סיירת הורים, אז סיירת הורים מוכוונת על ידינו.

אייזיק סימון: אנחנו נמצאים בוועדות ההיגוי העירוניות במסגרת תכניות אסא, ושם אנחנו עובדים בשיתוף.

אייזיק סימון: זאת אומרת מבחינתנו אם אותם בלשי נוער שנמצאים במקומות הבילוי ורואים את אותו קטין שבעצם שותה אלכוהול למעשה אין לי איזה שהוא כלי אכיפתי, אני לא יכול לעצור אותו, אני לא יכול להעביר אותו לתחנה בכוח.

שלי יחימוביץ': אגב צריכת אלכוהול אצל קטינים זאת לא עבירה?

אייזיק סימון: כמובן שלא, רק המכירה.

אייזיק סימון: לכן בעצם לאותם בלשי נוער אין כלים אכיפתיים.

אייזיק סימון: אנחנו לא יכולים לבוא ולקחת אותו בכוח לתחנת המשטרה או להשתמש בסמכויות שיש לנו כנגדו.

שלי יחימוביץ': בכמה יישובים פועלות סיירות הורים?

אייזיק סימון: אין לי נתונים מדוייקים אבל היום אני יכול להגיד לך שהדבר תופס תאוצה, וכמעט בכל עיר, כמעט בכל יישוב עירוני היום אנחנו רואים את הסיירות הורים האלה, בורציאציות כאלה או אחרות.

רן כהן: החוק מחייב כל רשות עירונית להקים ועדה?

אייזיק סימון: כן.

רן כהן: הוועדות האלה עובדות אתכם?

אייזיק סימון: מבחינתנו, שיתוף הפעולה הזה עם המועצות המקומיות במסגרת אותן ועדות יישוביות הוא שיתוף פעולה מבורך, ובהחלט אנחנו רואים תוצאות, גם במישור האכיפתי וגם במישור המניעתי, דרך הסיירות הורים.

ידידה אריה: בנושא של הפיצוציות, משטרת ישראל באה אחרי שיש עבירה, או שקונים או שנוהגים בשתייה וכדומה.

ידידה אריה: הנושא של הפיצוציות זה באחריות של הרשות המקומית.

ידידה אריה: יש שני חוקים שיכולים למנוע מכירת משקאות באותו מקום.

ידידה אריה: יש את החוק של תנאי בריאות של משרד הבריאות שאומר שקיוסק, ברגע שהוא רוצה למכור משקה משכר הוא צריך דרישות אחרות.

ידידה אריה: וזה בתחום הרשות המקומית להגביל אותו, בעיקר פיצוציות שעשרים וארבע שעות פתוחות.

ידידה אריה: ומעבר לזה יש חוק נוסף, חוק עזר עירוני שהם יכולים להגביל את המקומות ששם מוכרים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': יש כאן חבר'ה מבאר שבע ונתיבות, שפעילים בתחום או שרוצים לדבר?

ניצה פלדמן: החבר'ה האלה היו שותפים בסמינר עמיתים שהעברנו השנה בבאר שבע והצטרפו אלינו גם נתיבות ומיתר, ויש כאן כמה נציגים ואני אולי אתן להם עכשיו את רשות הדיבור.

משי אטווה: אני מנתיבות.

משי אטווה: היה לנו את הסמינר של עמיתים בנושא מניעת נזקי השימוש באלכוהול.

משי אטווה: למדנו כל מיני דברים, הסיבות שבני נוער משתמשים, איך, למה, וגם למדנו על המשקאות האלכוהול עצמם, כמה אחוזים יש באלכוהול, נגיד שפחית בירה שווה לכוס יין ששווה לכוס של משקה חריף, שזה דברים שאנשים באמת לא יודעים, כי יש מבוגרים נגיד ובני נוער ששותים פחית בירה שחושבים שזה לא חזק, אבל זה בעצם שווה לכוס טקילה, והם לא יודעים את זה.

שלי יחימוביץ': אני מודה שגם אני לא ידעתי.

משי אטווה: אצלנו בבית הספר אני ועוד מספר תלמידים הכנו מצגת שהצגנו אותה בפני ההורים, שיהיו גם מודעים למה שקורה בקרב בני הנוער.

משי אטווה: יש לנו פעילויות, במשך השבוע אנחנו מתכננים לעשות פעילויות בנושא אלכוהול כדי ליידע אותם, כי יש כאלה שלא יודעים, יש ילדים שלא יודעים מה הנזקים של אלכוהול והם חושבים שזה לא עושה כלום, שזה רק להנאה.

משי אטווה: ועברנו ערב בבית הספר שהצגנו את המצגת ושאלנו אותם שאלה, להורים, מי שיודע שהבנים שלהם, מי שיודע ששותים.

משי אטווה: אולי רק שני הורים הצביעו.

משי אטווה: זאת אומרת שההורים לא מודעים לכך שהילדים שלהם שותים.

משי אטווה: יש הורים שיש להם ילדים שלא מסתירים את זה.

משי אטווה: רוב הילדים מסתירים את זה מההורים.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לשאול אותך משהו, אתה אומר שמתוך כיתה שלמה שני הורים ידעו שהילדים שלהם שותים?

משי אטווה: לא מתוך כיתה, מתוך שכבת ז' וח'.

שלי יחימוביץ': מה ההערכה שלכם, לעומת מה שההורים חושבים, כמה באמת הילדים שותים?

שלי יחימוביץ': רוב הילדים שותים?

משי אטווה: רוב הילדים, כן.

משי אטווה: מגילאים שלוש עשרה, ארבע עשרה.

משי אטווה: זה מתחיל מגיל שלוש עשרה.

משי אטווה: אנחנו מנסים לשכנע אותם לא, אבל יש כאלה שמקשיבים ויש כאלה שלא.

משי אטווה: בכללי שום ילד אתה לא צריך לשכנע אותו לשתות, אבל כשתסביר לו מה הנזקים של האלכוהול הוא כמה שיותר יפחית בשתייה.

משי אטווה: הוא ישתדל.

שלי יחימוביץ': עוד משהו שאתם רוצים להגיד, לספר?

תלמידה: העברנו בכיתות כל העמיתים פעילות על גוף האדם, ודיברנו על מה אלכוהול עושה לכל איבר בגוף.

תלמידה: הילדים הזדעזעו לשמוע מה שזה עושה, כי אתה שותה ואתה לא יודע באמת מה עובר עליך אחר כך בגוף.

תלמידה: יכול להיות שאולי זה לא קורה מייד אבל עם הזמן הנזקים נהיים קשים יותר.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': נמצא כאן סמנכ"ל הרשות למלחמה בסמים.

איתן גורני: הממשלה הטילה עלינו ב-2005 את המשימה של המאבק באלכוהול בצד המאבק בסמים.

איתן גורני: יחד עם זה, כל הליכי החקיקה שמטילים עלינו את החובה אבל גם את הזכויות לא הושלמו, וגם מבחינה תקציבית עדיין על הנושא הזה של אלכוהול לא תוקצבנו, ולכן אנחנו משתמשים בתקציב של המלחמה בסמים גם לצרכי הלחימה באלכוהול, כי אנחנו רואים את הלחימה באלכוהול כחלק מהמלחמה בסמים הכללית, כי צדקה גליה כשהיא אמרה שאלכוהול גם הוא סם, אמנם הוא לא סם אסור אבל הוא סם, והנזקים שלו הם מרובים.

שלי יחימוביץ': היא אמרה עוד דבר, היא אמרה שעניין צריכת הסמים דווקא התייצב ואפילו יורד והאלכוהוליזם כל הזמן מטפס.

איתן גורני: אני לא הייתי אומר שהסמים יורד, אבל לא נדון על זה כאן, אבל האלכוהול עולה.

איתן גורני: צריך גם לומר שאם משווים בין נוער שמשתמש באלכוהול ונוער שלא משתמש באלכוהול הנטייה של המשתמשים באלכוהול להמשיך ולהתקדם בסמים לבין הלא משתמשים באלכוהול.

איתן גורני: גם מחכים לומר, שאת אולי ניסית להפריד, יש קשר חזק בין אלימות ואלכוהול.

איתן גורני: בניגוד לסמים אחרים, אם נניח אם בנאדם לוקח הרואין אז הוא דווקא נרגע.

איתן גורני: אבל מי שלוקח אלכוהול אז נהפך דווקא אלים, וחלק גדול מהתופעות של אלימות, במועדונים של נוער, בפאבים, בציבור, הם על רקע של שתייה וסמים.

איתן גורני: אני לא רוצה להאריך אבל אנחנו צריכים, מהרגע שהתמנינו איגדנו יחד עמנו את כל הרשויות האחרות שעוסקות בתחום, לא שהם לא עשו לפנינו, הם עשו גם לפנינו, אבל איגדנו ביחד וכיום אנחנו פועלים בעיקר יחד עם משרד החינוך, יחד עם משרד הרווחה, יחד עם משרד הבריאות ועם משרד הקליטה גם, ואנחנו עובדים על פיתוח תכניות מניעה בתחום האלכוהול, בצד פיתוח תכניות המניעה בתחום הסמים.

איתן גורני: אנחנו הטלנו על כל האנשים שלנו בשטח, המתאמים שלנו בשישים מקומות לפעול גם בתחום האלכוהול.

איתן גורני: אנחנו התחלנו לעשות כל מיני קבוצות שעוסקות בנוער עולה, במיוחד עולים מברית המועצות, ויש לנו פרוייקט נורא יפה יחד עם משרד הרווחה ומשרד הקליטה, שלצערם לא יכלו להיות כאן היום, ביקשו ממני להגיד, פרוייקט בקרב נוער רוסי עולה בשבע ערים.

איתן גורני: היות שזה בכל אופן יום הרשויות המקומיות, הזכירו כאן את הנושא של פיצוציות, אני רוצה להרחיב על זה בכמה מלים לנושא בכלל של מכירת האלכוהול ונפיצותו.

איתן גורני: וכאן אנחנו כאן הרבה יותר ליברלים מאשר מדינות מערביות, כמו ארצות הברית, כמו קנדה, כמו אנגליה.

איתן גורני: באנגליה סוגרים את הפאבים באחת עשרה בלילה, לא רק לצעירים, גם למבוגרים.

איתן גורני: באמריקה ובקנדה לקנות אלכוהול צריך ללכת לחנות אלכוהול.

איתן גורני: אצלנו בכל פיצוציה מוכרים חופשי חופשי.

איתן גורני: בסופר, באמצע הלילה אם מישהו בא לו לקנות עראק.

איתן גורני: ואני גם הסתובבתי, גם בתוקף תפקידי וגם לא, קצת בפיצוציות בלילה.

איתן גורני: לא כל כך שואלים אותך בלילה בן כמה אתה.

איתן גורני: אז באמת השאלה אם לא צריך לעשות איזה שהן מגבלות על מכירת אלכוהול.

איתן גורני: נניח למשל בסופרמרקטים, לא שלא ימכרו, לזה אין לנו כוח, אבל נניח שיעשו מקום מיוחד למכירת אלכוהול, ועם קופה מיוחדת, ושם כן יזהו את מי שקונה וכן יבקשו לפעמים תעודת זיהוי.

איתן גורני: האם זה נכון בכלל שפיצוציות ימכרו כל הלילה אלכוהול.

איתן גורני: זה סוג הדברים שאנחנו מנסים להוביל חקיקה לגביהם.

איתן גורני: עשינו משהו בתחום הנהיגה והצעירים, היום צעירים שנוהגים ושותים יכולים או לא לקבל רישיון נהיגה שנה או לאבד את זה שהיה להם.

איתן גורני: והשאר בהזדמנויות הבאות, ואני נורא מתנצל.

מרינה שדה: אני מרינה שדה, מפקחת ארצית בשירות לטיפול בהתמכרויות, אני במקרה גם תושבת קרית אונו וגם בסיירת.

מרינה שדה: אז קודם כל אני מומחית בתחום האלכוהול, וניהלתי מרכז לטיפול בנפגעי אלכוהול הרבה מאוד זמן, זה תחום המומחיות שלי, ואני חייבת בכל זאת להתייחס גם לעובדה שהוא סם קשה, במובן הזה שהוא סם שמשנה תודעה.

מרינה שדה: אנשים ששותים, ואני מניחה שפה אנחנו לא מדברים על משהו שהוא אסור, כולכם אני מניחה נתקלתם יותר מפעם אחת בשתיית אלכוהול, אלכוהול משפיע באופן מיידי על הגוף ועל התודעה ועל התחושה ועל ההתנהגות.

מרינה שדה: מה שאני חושבת, אם אנחנו מדברים על שלושה גורמים עיקריים שמביאים, אפרופו מה שגם דון אמר או נשאל, סביב מה מביא אנשים לשתות אלכוהול ולהתמכר, אני חושבת שהיום רוב האוכלוסיה או קרוב למאה אחוז אוכלוסיה חשופה ושותה אלכוהול.

מרינה שדה: אחוז מסויים מאותה אוכלוסייה בכל זאת יפתח התמכרות.

מרינה שדה: מבחינה תרבותית היום אלכוהול נמצא בכל מקום, זמין, נגיש.

מרינה שדה: בתרבות שתייה, אני עוסקת בתחום הזה מעל עשרים שנה, אני לא זוכרת שלפני עשרים שנה, וגם אז היינו עוסקים במניעה, היה בכלל מצב כזה שבכל בית בכל מקום כזאת תודעה, כזאת לגיטימציה ציבורית, חברתית, שיווקית, לא היתה אני חושבת אף פעם כמו שקורית היום.

מרינה שדה: היום רוב בני הנוער שותים.

מרינה שדה: אבל יש כאלה מסויימים מבני הנוער שיהפכו בסופו של דבר להיות אלכוהוליסטים בעתיד, וזה אותם אלה שמבחינה התנהגותית כן בורחים מהמציאות, מחפשים עזרים, זמינים וזולים, שנמצאים בכל מקום, בכל בית אפילו, שאפשר לקנות אותם בכל מקום, על מנת להשתכר, לברוח מהמציאות, כמפלט, ככלי התמודדות וכו'.

מרינה שדה: וכמובן יש אנשים מבחינת מטען גנטי יש להם את האפשרות להפוך להיות אלכוהוליסטים.

מרינה שדה: אני חושבת שצריך גם לקחת בחשבון את הגילאים.

מרינה שדה: אנחנו מדברים פה בעיקר שתים עשרה-שמונה עשרה.

מרינה שדה: אני חושבת שיש פלח אחד שאנחנו בכל אופן משרד הרווחה מתייחסים אליו, שזה מעל גיל שמונה עשרה.

מרינה שדה: שום חוק כבר, לא מכירה ולא שום סוג של חוק, חיילים ואנשים צעירים, אנחנו יודעים שהיום צעירות זה משהו שנמשך קצת מעבר למה שהיה פעם.

מרינה שדה: אלכוהול היא מכת מדינה.

מרינה שדה: אני חושבת שאם אנחנו רואים את המימדים וגם את הנתונים של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, את אחוזי העלייה שיש מתחילת שנות השמונים ועד היום זה מדבר בעד עצמו.

מרינה שדה: יש נתונים של הרשות.

מרינה שדה: אגב עד לפני שהם קיבלו את נושא האלכוהול הם תמיד בדקו את נושא האלכוהול.

מרינה שדה: אלכוהול למעשה הוא חומר כל כך מטעה.

מרינה שדה: הרי הוא יכול להיות באמת סתם, לגמרי באמת לא בעייתי.

מרינה שדה: אתה יכול לשתות כוסית אחת, כל עוד לא תנהג ולא תיכנס לאיזו שהיא קטטה אז הכל בסדר.

שלי יחימוביץ': אגב, בואו נשמור על פרופורציות, מה שקורה לרוב האנשים כשהם שותים אלכוהול, הם לא מייד נכנסים לאוטו והורגים או מכים או מה שזה לא יהיה.

מרינה שדה: בוודאי.

מרינה שדה: ולכן אני חושבת שהמסרים העיקריים והעבודה העיקרית שצריכה להיעשות היא העבודה המניעתית והסברתית.

מרינה שדה: אנחנו בשישים יחידות לטיפול בנוער קשה לנו לראות שם אלכוהוליסטים.

מרינה שדה: אבל למה קשה לנו לראות שם ילדים עם בעיות שתייה, לא בגלל שהם לא שותים, כמעט כל בני הנוער שותים בכל מקום, גם בעיר שלי וגם בערים אחרות.

מרינה שדה: משום שהם לא מגיעים לטפל, משום שלא ניתן אפילו לדבר איתם על זה שאולי יש להם איזו שהיא בעיה.

מרינה שדה: אלכוהוליזם זו מחלה שמתפתחת במשך המון המון שנים.

שלי יחימוביץ': אז אולי בכלל לא צריך להשקיע בתחום האיסור המוחלט וכן להגיד שזה מותר, אבל שיהיה בפיקוח ובשליטה,

מרינה שדה: קודם כל אין איסור מוחלט, האיסור היחיד הוא במכירה.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על המסר שעובר לילדים.

מרינה שדה: המסר לא צריך להיות אסור.

מרינה שדה: אמרו פה הילדים, אין טעם לאסור משהו שהוא מותר לכל כך הרבה אנשים ושהוא יכול מאוד להיות גם בלתי מזיק.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת, שמלכתחילה אנחנו לא מדברים כאן על איסור מוחלט.

מרינה שדה: אני חושבת שכל הפעילות צריכה להיות פעילות הסברתית, העברת מידע, ולמעשה לפתח בקרב בני נוער וצעירים עמדות לגבי ההתייחסות שלהם לכל מיני דברים, ביניהם גם אלכוהול.

מרינה שדה: אנחנו פעם היינו דברים על זה שכשמחנכים לשתייה נכונה מחנכים בערך כמו לחינוך מיני.

מרינה שדה: גם לחינוך מיני אף אחד לא יבוא ויאמר זה אסור.

מרינה שדה: אבל זו תופעה שאנחנו יודעים שאתה עלול להיפגע ממנה, ומאחר ואתה עלול להיפגע אתה צריך לחשוב איך לעשות את זה, מתי, עם מי ואיפה ואיך להימנע חלילה מנזקים.

מרינה שדה: אז המסר צריך להיות אותו מסר.

מרינה שדה: אי אפשר לבוא ולהגיד, אולי בגילאים מאוד צעירים באמת זה הגיוני שיגבילו את הילדים, אבל כשאנחנו מסתובבים בעיר בסיירת ורואים ילדים עם בקבוקי וודקה, שקונים אותם בכל מקום.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת רן כהן משפט סיכום,

רן כהן: אני חושב שהתופעה היא תופעה מאוד חמורה ומדאיגה, כיוון שהיא יכולה להביא בני נוער, שיכולים להיות לגמרי לגמרי רגילים ושפויים ורציונליים שבעקבות שתייה הם יכולים לאבד את הרציונליות ואת השליטה על עצמם.

רן כהן: לצערי הרב אני לא בטוח שציבור ההורים מאוד מאוד מודע לעניין הזה בצורה מספקת.

רן כהן: אבל אני אם הייתי רוצה לא הייתי מפעיל פה את החוק, הייתי יותר מנסה למצוא כלים שהנוער עצמו, בני הנוער עצמם ייאבקו נגד התופעה הזאת.

רן כהן: כלומר רק במקום שבו נערים ביניהם יווצר אנטי-טרנד, נקרא לזה ככה, של השתייה, רק אז יש סיכוי לדעתי למצוא כלים מספיק אורגניים בתוך הנוער כדי לנסות ולהתמודד עם התופעה הזאת.

רן כהן: ולכן הייתי ממליץ לפנייך אם אפשר לגייס את ראשי תנועות הנוער לעסוק בדיון הזה, גורמים שמפעילים נוער, מתנ"סים, במקומות אחרים, כדי לראות באיזה אופן יוצרים את אותו אנטי לטרנד הזה.

רן כהן: כי נדמה לי שיש כל הכלים במדינה שהטרנד הזה כן יימשך ויתרחב ויעמיק.

רן כהן: גם המצב הבטחוני, גם הכאוס הציבורי, הפוליטי, שלא לדבר על דברים אחרים שאני לא רוצה להזכיר אותם.

רן כהן: נדמה לי שצריך היום לעקור את התופעה הזאת בדרך שבה בני הנוער עצמם ייאבקו בתופעה.

רן כהן: כמובן כל מה שאת תמצאי לנכון לקדם בעניין, עם משרד החינוך ומשרדים אחרים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה חבר הכנסת כהן, רינה יצחקי מיוניצף.

רינה יצחקי: תודה.

רינה יצחקי: קודם כל ברכות על עצם העלאת הנושא החשוב הזה, ובעיקר אני רוצה לברך על שיתוף של ילדים בפעילות שנעשית.

רינה יצחקי: אבל אני לא יכולה להישאר רק בברכות כי בנייר שאתם הגשתם מצויין מה ששאלתי קודם, שלושת אלפים שמונה מאות שבעים וכמה בתי ספר.

רינה יצחקי: במסמך שלכם כתוב שמגיעים לשבעה אחוז מהילדים.

רינה יצחקי: שבעה אחוז מהילדים זה לא טיפול, אם כי אם כל אחד שעושה עושה עבודה נהדרת ועושה עבודה חשובה והמודל ישנו ואנחנו יודעים מה צריך לעשות, וכל הנסיונות לחפש, אנחנו יכולים לדבר, להוסיף לדבריו של דון לא רק בריחה מהמציאות, צריך גם לתת תכנים נוספים.

רינה יצחקי: אבל זה הכל בבחינה של בינתיים יודעים שאפשר לטפל בדרך הזאת, ולא משתמשים בה, כי שבעה אחוז זה בדיחה.

חזי שוורצמן: יש כאן סעיף במסמך, תאונות דרכים כתוצאה מנהיגה, ככל שלמשל אגף התנועה במשטרה מפעיל יותר אמצעים לגילוי אלכוהול בעיקר בסופי שבוע בממוצע מגלים מתוך אלף נהגים שנבדקים מאתיים תחת השפעת אלכוהול, ואחוז לא מבוטל הם נהגים צעירים בין הגילאים שבע עשרה ועשרים ושלוש.

שלי יחימוביץ': מה זה חלק לא מבוטל, איזה אחוז?

חזי שוורצמן: הבעיה שבדו"חות באמת אין את הגיל.

חזי שוורצמן: תאונות הדרכים שמתרחשות בסוף השבוע המורחב, חמישי, שישי שבת, חמישים אחוז הן תאונות דרכים של בני נוער, שבע עשרה עד עשרים ושלוש.

חזי שוורצמן: והאלכוהול שם הוא קוד חברתי.

חזי שוורצמן: זאת אומרת אין בילוי בלי אלכוהול.

שלי יחימוביץ': גם אצל מבוגרים אגב צריך לומר.

חזי שוורצמן: ברור.

חזי שוורצמן: אבל אצל הצעירים, יש לנו מזל שהטקילה והשוטים הם די יקרים, במועדונים חמישים שקל למנה זה די יקר, אז מסתפקים אולי בבירה.

חזי שוורצמן: הבעיה היא כזאת, בני נוער שמדווחים לנו, יש לנו מגע איתם, שבעצם הבעיה היא לא בשיכורים המוחלטים שלא יכולים לנהוג מבחינה מוטורית אלא אלה שמרגישים שעדיין כשירים, וזו בדיוק הטעות שלהם, כי הם נכנסים לרכב, הזמן תגובה שלהם הוא יותר ארוך, חלוקת קשב נפגעת, שדה ראייה נפגע, ובעצם כשנוצר תרחיש בכביש, הולך רגל או רכב שהם צריכים לסטות ימינה ושמאלה פתאום הם מגלים שהם לא אותו דבר.

חזי שוורצמן: זמן התגובה עולה מאפס נקודה שמונה לשתי שניות, ואז יש תאונה.

חזי שוורצמן: לסיכום, יש עלייה משמעותית בתופעה של נהיגה של בני נוער תחת השפעת אלכוהול בכבישים, אני מדבר על גילאים שבע עשרה עד עשרים ושלוש.

חזי שוורצמן: וחלק מהשורשים טמון גם במבט לאחור.

אביבה: אני גם מב"סית של בית הספר וגם מפעילה תכנית אופי בבית ספר.

אביבה: אני רוצה ככה לשתף אתכם, אני חושבת שעיקר הבעיה עם אלכוהול זה האמביוולנטיות שלנו כמבוגרים וכאנשים שאנחנו מעבירים הרבה פעמים מסר כפול.

אביבה: מספיק להתייחס לנושא של היהדות, שהיהדות רואה את האלכוהול בכל טקס דתי כדבר חשוב ומרכזי, כלה בנערים שבעצם גדלים על המסר הזה של מותר/אסור.

אביבה: בתווך הזה יש לנו את המשחק הזה מה מותר ומה אסור.

אביבה: כשנער או נערה מגלים בעצם שאלכוהול, כמו שנאמר פה, יכול לפתור בעייה.

אביבה: אני מרגיש "אין", אני מרגיש "קול", אני מרגיש שייך.

אביבה: כל המירקם החברתי הזה בעצם מתנקז אצל הנערים הרבה פעמים, הם חווים את עצמם גדולים או מסוגלים לפתור כל מיני בעיות.

אביבה: ואנחנו עובדים בתוך בית הספר שלנו, גם בעקבות התכנית וגם בעקבות תכנית עמיתים בפיתוח של דיאלוג סביב הנושאים האלה.

אביבה: דיאלוג זה אומר שאנחנו מדברים ובאמת אין דברים שאסורים, או אין מיתוסים או אין דברים שאנחנו לא יכולים לגעת אלא הניסיון הוא בהחלט לגעת באותם נערים ונערות שהם משתמשים באלכוהול כמנוף לפתרון של כל מיני בעיות או כמוצא לכל מיני תסכולים או חרדות או לדכאון.

אביבה: והרבה פעמים הופך להיות האלכוהול כאקמות רגשי, או איזו שהיא תרופה עצמית, שהם עצמם בעצם נותנים לעצמם, ראו שפעם אחת זה פתר להם בעייה או זה הרגיע חרדה או זה איפשר להם ליצור קשר עם בחורה, זה עזר להם, הנה, באותה מסיבה הרגשתי בושה, לא יכולתי ליצור איתה קשר, פתאום אחרי כוסית אחת יכולתי לגשת לאותה בחורה, אז זה בעצם איפשר לי אולי אחר כך להמשיך.

אביבה: ואנחנו דנים על הדברים, אנחנו מעלים את הדילמות, את הקונפליקטים, מה קורה כשאדם מתרגל להרגיש שמח רק באמצעות האלכוהול.

אביבה: איפה הרגש לי, איפה הרגש בא לידי ביטוי.

רון פרייזלר: במשרד החינוך אני מפקח על פנימיות ובנושא סמים ואלכוהול, כל ההתנהגויות בסיכון בחינוך הפנימייתי.

רון פרייזלר: אני רוצה להעלות על נס נקודה אחת שאני חושב שהיא עברה פה ולא ניתן עליה מספיק דגש, וזה מה שנאמר פה על ידי הילדים.

רון פרייזלר: מדברים פה על התמכרות ושתיית אלכוהול ואלכוהוליזם וכל הסיפור הזה.

רון פרייזלר: אני חושב שצריך לייצר מצב של אפס טולרנטיות לנושא, באופן מוגדר, ברור ומוצהר.

רון פרייזלר: ילדים בני עשר, אחת עשרה, כל ילדי ישראל נחשפים ליד הסיפור הזה.

רון פרייזלר: היום לבחינה במתמטיקה שמעתי שעשו את הלימודים יחד עם האלכוהול, כחלק בלתי נפרד מהעניין הזה.

רון פרייזלר: שאלתם פה את הילדים וילד אחד הגיב ואמר, רבותיי רוב הילדים בכיתות ז', ו', שותים אלכוהול.

רון פרייזלר: אז לאן נגיע, צריך להגיע לרמה של להיות אלכוהוליסט?

רון פרייזלר: לכן צריך לייצר מצב של עצירה מוחלטת של העניין הזה.

רון פרייזלר: עכשיו אנחנו מדברים, אנחנו מכירים מה קורה לנו, כולל מה קורה לילדיי, בביתי.

רון פרייזלר: ואני אומר לכם שהמצב מדאיג, ודווקא ובמיוחד במשפחות שכביכול נחשבות למשפחות שהן ערות לעניינים האלה.

רון פרייזלר: המצב מדאיג ולכן צריך לשים את זה, לא לחכות למקום הזה שזה יהיה זה, ומבוגרים זה בסדר.

רון פרייזלר: רבותיי, כל מקרי האלימות, או מרבית מקרי האלימות של ימי שישי, חמישי, הם מקרי אלימות שהם תוצאות לוואי של אלכוהול.

רון פרייזלר: לא שהשתכרו אלא של הטרום.

רון פרייזלר: ולכן המלחמה צריכה להיות פה ממש ממש מלחמה, ולא במלים פשוטות ורגילות.

שלי יחימוביץ': תרשה לי להניח שהורים שמודעים לזה זה הורים שנהנים מכך שילדים משתפים אותם בזה.

רון פרייזלר: לגמרי לא.

רון פרייזלר: אני חייב לומר את זה כהורה, היכולת שלי להגיע למקום, בילד אחד לא היתה שום בעיה, הייתי בשיתוף פעולה מלא, בילד אחר, יש לי ארבעה ילדים במערכת החינוך הזאת, זה בתחבולות תעשה לך מלחמה, ואני מודיע לכם שהילדים שלי מצויים ליד העניין הזה, לא רוצה לומר מצויים בתוך העניין הזה, וידינו כבולות, ואנחנו חסרי אונים, עם כל הנסיונות שלנו לעשות את המלחמה, ובעיר שלי נעשית עשייה משמעותית בתחום.

שלי יחימוביץ': אני מעריכה את גילוי הלב שלך.

איריס שרייבר: אני מנהלת בית ספר מקיף באריאל, שש שנתי.

איריס שרייבר: התופעה הזו ידועה ומוכרת מאוד, כל מה שמספרים, אני חושבת, וכך אנחנו תופסים את הנושא, צריך להסתכל עליו מהרבה מאוד היבטים, והיבט אחד שלא דיברו עליו היום כל כך, ההיבט הזה של האכיפה שהוא מאוד מאוד חשוב, זה נכון, שיתוף הורים, ויש לנו את כל זה באריאל, עשינו ערבי הורים עם הצגת יחיד, פגישה עם נגמלת, הרצאות מידע והרצאות על מתבגרים ועל בני נוער להורים, עשינו לילדים ימי מוקד, באמת בתחום ההסברתי, נזקי אלכוהול והרצאות עמיתים, ילדים שמרצים לילדים.

איריס שרייבר: את כל זה אנחנו עושים, ואני חושבת שצריך להתייחס בצורה מאוד ברורה במערכת החינוך על הנושא של התרבות כפי שאמרו, היעדר המשמעות, מחפשים ריגושים זולים, אין משמעות, מחפשים איזה שהוא פורקן מהיר, מחפשים להשתולל לפעמים.

איריס שרייבר: לפעמים מחפשים לברוח מבעיות ולא להתמודד.

איריס שרייבר: אלה דברים שצריך לתת תרבות אחרת, בניגוד למה שרואים בטלויזיה.

איריס שרייבר: במסיבת סיום אני לוקחת את שכבת יב' לסיור לילה בירושלים, עם ארוחת ערב חגיגית לראות את החומות וסיום הטקס בכותל.

איריס שרייבר: אני לא רוצה לקחת אותם למועדון, כפי שעושים בהרבה מאוד בתי ספר בארץ, עם נשף נוצץ, עם עקבים ומחשופים, זה מזמן שתייה.

איריס שרייבר: טיול שנתי צריך להפוך להיות מסע חינוכי ולא עוד טיול שבו בערב עושים פעילות של קריוקי ומסיבת לילה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': דוברים אחרונים, אתי וייסבלאו ממחלקת המחקר שהכינה עבורנו את המסמך הזה, בבקשה.

אתי וייסבלאו: רציתי לציין את מי שלא נמצא פה, שזה אני חושבת מרבית הרשויות המקומיות שבהן אני חושבת שאין שיתוף פעולה מספיק של ההורים, ואין תכניות, כי אין מימון ואין מי שייזום אותן, ויכול להיות שדווקא אלה המקומות שבהם יותר צריך.

שלי יחימוביץ': את הדיון הזה תחתום שולה אגמי, שהיא מהשלטון המקומי, יועצת אז היא מן הסתם תייצג את כל הרשויות.

שלי יחימוביץ': ואכן המטרה של הדיון הזה בין היתר היא ליצור איזה שהם דפוסים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שאנחנו גם נבקש מנציגי היישובים שכן מקיימים תכניות כאלה אצלם להעביר לנו בכתב את התכניות האלה כדי שנוכל ברשות

שלי יחימוביץ': כם לשתף גם את הרשויות האחרות במסמך מסכם שאנחנו נוציא.

שלי יחימוביץ': בבקשה.

טל מעין: אני יו"ר ועד ההורים העירוני של קריית אונו, נמצאת בקשר עם בני נוער מלבד הילדים שלי כבר המון שנים, הם הגיעו אלי בתחילה, ואני שומעת פה את כל הילדים שמדברים, ואכן לצריכת אלכוהול יש המון סיבות.

טל מעין: זה יכול להיות מצוקה, זה יכול להיות סיבה אחרת.

טל מעין: את שלי פתחת את הדברים שלך בהשוואה בין מבוגרים לילדים, כשאמרת שמה שאנחנו עושים יקשה עלינו לפעול בתחום הזה עם הילדים שלנו.

טל מעין: זה ההבדל בין המבוגרים והילדים.

טל מעין: משהו נוסף שלא דיברת עליו, ואני יודעת שזה מאוד נוגע לך ואת מאוד מחוברת אליו, זו העובדה שמכיוון שבני הנוער מתחילים את השתייה המאסיבית בכיתה ז' למשל גם הפריצות המינית שהולכת יחד עם זה וניצול של ילדות שתויות עולה.

טל מעין: וכמו שאנחנו לא היינו מצפים מילדים בכיתה ז' לקיים יחסי מין מלאים כי נראה לנו שזה לא נורמלי ובסדר, הם לא יכולים גם לשתות.

טל מעין: זה ממש הולך ביחד.

טל מעין: בסיורים פרטיים שאני עושה בפארקים, וגם בסיורים עם סיירת הורים, אבל אני למשל נתקלתי בילדה מאוד צעירה, בשלוש בלילה בפארק.

טל מעין: החברים שלה השאירו אותה שם.

טל מעין: יש בעייה כשאתה שותה, הערכים שלך נעלמים.

טל מעין: וזה משהו שאני מעבירה להם בשיחות שלי איתם, אתה שותה אלכוהול והכיעור מתפרץ, אם אתה רוצה ואם לא.

שלי יחימוביץ': הגרסה המקובלת אומרת שהתכונות שלך הדומיננטיות נעשות עוד יותר בולטות, אז אנשים מוסריים מן הסתם נשארים מוסריים גם אחרי שהם שותים.

טל מעין: החיבור החברי נעלם.

טל מעין: עכשיו הילדה הזו נשארה בפארק, לבד, שתוייה.

טל מעין: ואני שאלתי אותה למה היא לא הולכת הביתה, את לבד פה,

שלי יחימוביץ': את זה גיליתם בסיירת הורים?

טל מעין: לא, זה היה סיור עצמאי שאני עשיתי.

טל מעין: אני סקרנית, נורא חשוב לי להבין אותם, והאמת שאני מגיעה לתובנות לא קלות לגבינו כהורים.

טל מעין: והיא אומרת לי טל, אני מוכנה להישאר פה עד הבוקר, גם תוך סיכון שאני אאנס אפילו, אבל אני לא רוצה שההורים שלי ידעו.

טל מעין: ולמה אני אומרת את זה, כשאנחנו העברנו אצלנו בבתי הספר את המכתב, שמחייב הורה וילד לחתום לפני כל טיול שנתי הגיעו אליי תלמידים מיא', זועמים, ומה הם אמרו לי, שתבינו פשוט את העיוות התפיסתי אצל הילדים היום, הם לא כעסו על עצם המכתב, שיגע אותם למה עירבת את ההורים.

טל מעין: למה את צריכה לערב את ההורים, תני לנו לחתום על המכתב הזה.

טל מעין: למה את צריכה שאמא ואבא שלנו יחתמו.

טל מעין: הם באמת חושבים שלהורים שלהם אין שום חלק בכל ההליך הזה.

טל מעין: ורמת המודעות של ההורים היום היא מאוד נמוכה, ואני רוצה להגיד לכם שגם הורים שמתוודעים בדרך לא דרך לכך שהילד שלהם שותה לא תמיד יודעים להתמודד עם הבעיה הזו, זה נורא מפחיד אותם.

טל מעין: ומערכת החינוך עובדת נהדר, יש סדנאות נהדרות, הסדנא שיאיר העביר אצלנו למשל בחטיבה זיעזעה הרבה מאוד הורים וילדים, הוא עשה עבודה נהדרת.

טל מעין: הילדים נאלצו להודות בדרך עקיפה בפני ההורים שלהם שיש להם בעייה.

טל מעין: אבל צריך לעזור גם להורים פה.

טל מעין: הסמכות ההורית שקופה, אנחנו צריכים לחזק גם אותם.

טל מעין: האחריות מוטלת לא רק על כתפי מערכת החינוך, אי אפשר להפיל את הכל על הילדים הנהדרים האלה, כי אין דבר יותר קשה מלעמוד מול חומה של שכבה של ארבע מאות ילד ולהגיד להם חבר'ה, אתם טועים, אני צודק.

טל מעין: גם כעמיתים אני בטוחה שהעבודה שלהם לא קלה, זה נורא קשה להיות עמית, נורא קשה לעמוד בלחץ הזה.

טל מעין: ההורים חייבים להיכנס פה לתמונה.

טל מעין: זו המשוואה – הורים, מורים, יועצות וילדים ביחד.

טל מעין: והקטע של ההורים פה לא קיים.

נורית לויץ: אני מפקחת במשרד החינוך וגם מדריכה למניעת התמכרויות ואמא לשבעה ילדים.

נורית לויץ: ואני אומרת שזה פוסח על שום הורים, מכל המגזרים.

נורית לויץ: זה נמצא.

נורית לויץ: ומה שדיברת על התופעות שיוצאות בזמן ההשתכרות, קיבלתי דיווח הבוקר על ילדים שמקבלים בית לבד בשבת.

נורית לויץ: שני ילדים בכיתה ח', קיימו יחסי מין בפני ילדים אחרים, והפגיעה שהיתה שם גם בילדים האחרים, שעמדו מהצד, כי היה שם אלכוהול, הרבה אלכוהול, וזה דברים שקורים, אני מקבלת דיווחים יומיים.

סוניה מיכאלי: אני ד"ר סוניה מיכאלי, מדענית ראשית במשרד לקליטת עלייה, לשעבר מפקחת במשרד החינוך, מנחה קבוצות בני נוער בנושא התנהגויות חריגות בהשפעת סמים ואלכוהול, ודוקטורט על התנהגויות חריגות בהשפעת סמים ואלכוהול ומעבר בין תרבותי.

סוניה מיכאלי: לפי המראה והמבטא אפשר להבין מאין באתי.

סוניה מיכאלי: לגבי שימוש באלכוהול, אנחנו באמת יש לנו הרבה מאוד, אני זוכרת שאחת מהמנחות, חברות שלי שנים, באמת מ-92' הייתי אחראית ארצית בנושא תכניות מניעה, שימוש בסמים ואלכוהול בקרב דוברי רוסית, ואני זוכרת את הקטסטרופה ואוי ואבוי מה שראו ילדים בגיל שש עשרה, שבע עשרה, בכיתה יא', שתו מבקבוק וודקה באוטובוס.

סוניה מיכאלי: אני זוכרת שהזעיקה אותי בטלפון בהול דחוף לבוא לפנימיה מסויימת ולשוחח עם הילדים.

שלי יחימוביץ': היום זה כבר מעשה שיגרה את אומרת.

סוניה מיכאלי: אני בכל אופן לא רוצה כאן, מספיק זעזועים יש בעקבות שתיית סמים ואלכוהול.

סוניה מיכאלי: אני מדברת על נוער שיש לו הרבה מאוד סיבות.

סוניה מיכאלי: אני רוצה לחזק את הגישה של שיתוף ומעורבות הורים.

סוניה מיכאלי: ואני גם משם, אני זאת שנתתי המון הרצאות גם אנשי משטרה, במשרד החינוך, בצבא, שרצו להבין את התופעה.

סוניה מיכאלי: יש קודים תרבותיים, שתיית אלכוהול.

סוניה מיכאלי: הרבה מאוד פעמים אני שמעתי מילדים מסיביר שאמא שולחת את הילד בסיביר ונותנת כוסית וודקה.

סוניה מיכאלי: אני קוראת כאן נייר עמדה ואני רק רוצה לומר שמה שכן עובד זה עבודה עם הורים.

סוניה מיכאלי: ושבסופו של דבר מי שאומר את הלילה טוב ובוקר טוב לילד, לא משנה באיזה יחסים ההורים והילדים נמצאים, זה משפחה.

סוניה מיכאלי: מפורקת, קרועה, רבים, מתגרשים, בכל מקרה מקום של משפחה הוא משמעותי ביותר.

סוניה מיכאלי: ומה שיועצות חינוכיות יעשו ומה שפסיכולוגים יעשו ומה שאת תעשי וכנסת וכל החוקים זה באמת יהיה עוד טיפה ועוד טיפה.

סוניה מיכאלי: המשמעות היא בתוך המשפחה.

סוניה מיכאלי: זה ניסיון שלי, כמעט שלושים שנה בפסיכולוגיה חינוכית, ולכן אני רוצה את הנקודה של מקום הורים וההשקעה בסדנאות להורים.

שולה אגמי: שלי, אני רוצה להודות לך בשם מרכז השלטון המקומי על היוזמה בכינוס הוועדה ובבחירת בכלל הנושא הזה שהוא חשוב מאוד לדון בו.

שולה אגמי: אני רוצה להתייחס לראשי רשויות שלא נמצאים, יש לנו היום יום שלטון מקומי בכנסת, פועלות פה אחת עשרה ועדות ויתכן שזו הסיבה שכל אחד, גם השעה שלנו שונתה כמה פעמים וזה קצת שיבש את כל התכנית.

שולה אגמי: הרשויות המקומיות עושות כל מאמץ בנושא לסיוע בני נוער במלחמה בסמים, באלימות ובאלכוהוליזם.

שולה אגמי: עשרות ראשי רשויות אימצו את תכנית אס"א, זה ראשי תיבות של אלימות, סמים ואלכוהול, שפועלת רבות בתכניות מרובות במניעת התופעה.

שולה אגמי: מחלקת הנוער במשטרה מפעילה תכנית אינטגרטיבית של כל הגורמים בקהילה, עירייה, משטרה, גורמי רווחה.

שולה אגמי: התכנית נמצאת בעיצומה ברשויות רבות.

שולה אגמי: אנו מקווים שהתכנית תישא פרי.

שולה אגמי: אין ספק, ואנחנו כאן מתייחסים כמרכז שלטון מקומי, אם יועמדו לרשויות תקציבים נוספים ניתן יהיה להרחיב את הפעילויות בקרב בני נוער.

שולה אגמי: ראינו שבעצם, ואני כן מצטרפת לכל הנושא של בני נוער שיכולים באמת להפעיל פה תכניות רבות, דווקא בני נוער, דווקא הייתי שמה דגש בבני נוער, שהם הכתובת שלנו, השגרירים שלנו, גם בהסברה, על מנת למנוע כמה שאפשר.

שולה אגמי: ופה, עוד פעם, מדובר בתקציבים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': יש מישהו מהילדים שלא דיבר שרוצה להגיד משהו?

שלי יחימוביץ': .

נועה פלח: לפני שעברתי את הקורס אז הועבר גם קורס לשכבה על ידי מבוגר שבא ודיבר ושמעתי את התגובות של ילדים אחרי הקורס ואמרו הוא ממציא, כדי שיפחדו, הוא לא אומר את האמת, הוא מגזים, הוא מפריז, ואחרי שאני באתי והעברתי את הקורס התגובות היו שונות, ויותר לקחו את זה והפנימו את זה.

נועה פלח: אני חושבת שכשאחד הילדים מדבר זה לא נכנס מפה ויוצא מפה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אנחנו סיימנו, נגמר לנו הזמן, אני מתנצלת, תודה רבה לכולכם, זה היה מרתק.

שלי יחימוביץ': נכון שבשבילכם זו עשייה יומיומית, אבל אני חושבת שבדיון הציבורי התופעה הזאת של צריכת האלכוהול, אכן לא אלכוהוליזם אלא צריכת אלכוהול כתופעה תרבותית המונית באמת לא מטופלת מספיק, ואני שמחה שקיימנו את הדיון הזה.

שלי יחימוביץ': אני רק רוצה להגיד בשולי הדברים, אני מתנגדת לחקיקה.

שלי יחימוביץ': מכאן לא תצא הצעת חוק שתגביל תנועת בני נוער או כניסה שלהם למועדונים.

שלי יחימוביץ': אני מאמינה בכבוד האדם וחירותו של הילד, הנער והמבוגר כאחד.

שלי יחימוביץ': ולכן התרופות כאן לחלוטין לא יבואו מכיוון חקיקה, מה גם שחקיקה קשה לאכיפה בדברים האלה.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים, לחוקק חוק לפעמים זה די קל, לאכוף אותו הרבה יותר קשה.

שלי יחימוביץ': ואין ספק שתחום החינוך, המודעות, ההידברות עם התלמידים, עם המורים, עם ההורים, הוא עומד בראש סדר העדיפויות.

שלי יחימוביץ': אני מבטיחה לכם שאנחנו נקיים דיון נוסף בעניין הזה.

שלי יחימוביץ': אכן עם תנועות הנוער, נתייעץ עם כולכם מי כדאי שיהיו המוזמנים כדי שנהיה אפקטיביים.

שלי יחימוביץ': ושוב אני שמחה שעניין האחריות ההורית עלה כאן, זה נושא שאנחנו תמיד מפספסים אותו, כיוון שאנחנו מחוקקים, הממשלה מושלת, הכנסת מחוקקת, לפעמים, ואנחנו איך שהוא שוכחים את תפקיד ההורים בחינוך, שהוא התפקיד הכי קריטי בסופו של דבר.

שלי יחימוביץ': בזה שום ועדת כנסת לא תעזור, אלא אם כן סוכני השינוי, גם מטעם השלטון המקומי, גם מטעם בתי הספר, יעבדו גם בשיתוף עם ההורים כמובן ויהפכו אותם לפעילים המרכזיים פה בעיצוב התודעה והנורמות וההרגלים.

שלי יחימוביץ': אני מודה לכולכם, ואני שוב מבקשת ממי שיש לו תכנית כתובה שיעביר אותה אלינו בהמשך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.