ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 150, 2007-05-14 12:00

אופיר פינס-פז: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר פינס-פז: משרד הפנים, בבקשה.

דוד פילזר: אלה עררים שהאגרה עבורם נקבעה בתיקון לחוק לפני מספר שנים, ואותו תיקון גם הסמיך את שר הפנים לקבוע פטור מהערר.

דוד פילזר: היינו בפני ועדת הפנים של הכנסת ב-24 באוקטובר והוועדה אישרה כהוראת שעה את התקנות שהצענו אז, ונתבקשנו לתקן את הפטור בכך שפטור מהערר לא יהיה מותנה בזכייה בערר.

שירה ברנד: מדובר בכ-837 ש"ח לערר שאינו עולה על חצי מיליון ש"ח ומעל זה 1,675 ש"ח.

שירה ברנד: זה אולי עוד עשרה שקלים יותר.

שירה ברנד: הפטור היה זמני, ואפשר היה לחזור ולבקש פטור קבוע, שאחד הפרמטרים הוא גם תוצאות הערר.

דוד פילזר: עד היום לא היה פטור.

דוד פילזר: קיבלנו את אישור הוועדה באוקטובר, רק באחרונה התפרסמו התקנות והן יהיו בתוקף לחצי שנה.

דוד פילזר: נתבקשנו בתוך חצי שנה לחזור לוועדה.

דוד פילזר: אכן אנו פה היום אחרי שהיינו בוועדת משנה של המועצה הארצית באישור ליד המועצה הארצית ששר הפנים חייב בהתייעצות אתם, ועכשיו הגענו הנה.

אופיר פינס-פז: מה השינוי שאתם רוצים?

דוד פילזר: שהפטור לא יהיה מותנה בזכייה בערר, שיהיה קבוע.

דוד פילזר: זאת היתה בקשת הוועדה ואת זה יישמנו.

נאדיה חילו: מבחינת העררים, ודאי יש לכם נתונים באחוזים, מבחינת האוכלוסיות שמגישות ערעורים.

נאדיה חילו: אתה יכול להצביע על חתך?

נאדיה חילו: אני רוצה לדעת מי אוכלוסיית היעד בהגשת ערעורים מבחינת חלוקה ערבים-יהודים.

שירה ברנד: אנו מדברים על עררים לפי סעיף 197 לחוק, לפי 198, זה בעצם עררים על פגיעה מתוכנית, החלטת ועדה מקומית לא לשלם פיצויים בעקבות פגיעה מתוכנית.

שירה ברנד: אין לנו נתונים לגבי פילוח אוכלוסייה ערבית-יהודית.

שירה ברנד: כנראה באוכלוסייה הערבית מגישים פחות עררים.

אופיר פינס-פז: כמה מגישים בשנה?

שירה ברנד: כלל העררים מכלל הארץ – אלפים בשנה.

נאדיה חילו: למה הכוונה "פחות"?

אופיר פינס-פז: למה אתם באים לדיון כזה בלי נתונים?

שירה ברנד: אין לנו פילוח עורר לפי דת, גזע ומין.

שירה ברנד: יש לנו פילוח לפי מחוזות.

שירה ברנד: המחוזות הדרום והצפון מגישים פחות עררים ממחוזות מרכז ותל אביב, ולכן ההנחה היא שמכיוון שהאוכלוסייה הערבית במחוזות האלה גדולה יותר מאשר במחוזות המרכז, מגישים פחות עררים.

שירה ברנד: מעבר להנחה הכללית הזו אין לנו נתונים שמפלחים עורר.

שירה ברנד: העררים מקבלים מספר וזהו.

אופיר פינס-פז: אבל למה אתם באים לדיון בלי נתונים?

דוד פילזר: כי לא נשאלנו לעניין הזה- -

אופיר פינס-פז: היועץ המשפטי לוועדה אומר שנשאלתם.

אופיר פינס-פז: זה לא בסדר.

נאדיה חילו: אני גם רוצה לדעת כמה מתקבלים, כמה לא מתקבלים.

דוד פילזר: אני מתנצל בפני הוועדה אך נתבקשנו לעניין סעיף פטור לתקנות הללו.

דוד פילזר: ראינו את זה כעניין טכני במהותו ויישמנו את בקשת הוועדה.

דב חנין: אני חושב שההערה של חברת הכנסת חילו וההערה שלך, אדוני היושב ראש, נוגעים בלב העניין, כי השאלה היא מהותית.

דב חנין: אני מודאג מהמידע שאתם אמרתם, שיש פחות עררים במחוזות הצפון והדרום - זה אומר שאנשים פחות משתמשים בזכות שלהם להגיש ערר.

דב חנין: יש כל מיני חסמים שמונעים מהאזרחים להשתמש בזכויות שלהם לפי חוק התכנון והבנייה, ופה בתקנות האלה מציעים, אני לא מדבר על צד הפטור אלא על המקל שמתחבא מאחורי הגזר – יש פה שיעורי אגרות שלא השתנו למרות דיון קודם שקיימנו בוועדה הזו וביקשנו להנמיך בצורה משמעותית את האגרות, הרי פה דיברנו על כך שאנו חושבים שזה חסם כלכלי נוסף על כל החסמים שקיימים ממילא על האזרחים להשתמש בזכויותיהם להשפיע על דיני התכנון והבנייה ואני מצטער גם מהותית על כך שלא מצאתם לנכון להיעתר לבקשת הוועדה ולהוריד משמעותית את סכומי האגרות.

דב חנין: אני מציע, אדוני היושב ראש, שלפחות את התקנות השניות- -

אופיר פינס-פז: אפשר לאשר את הראשונות.

אופיר פינס-פז: יש בעיה?

תומר רוזנר: בעניין התקנות האלה יש שני עניינים; אחד, הפטור מותנה בכך שהעורר יביא אישור מהעירייה שבה הוא גר שהוא נזקק, שהוא פטור מארנונה, ואז הוא מקבל את הפטור.

תומר רוזנר: ברוב המקרים הגורם שהוא נגדו עורר, שזה ועדה מקומית- -

אופיר פינס-פז: זה גם על פי החוק?

אופיר פינס-פז: הגדרה לנזקק הוא אדם שלא משלם מס הכנסה, למשל.

אופיר פינס-פז: אין כמעט פטור מארנונה.

שירה ברנד: מדובר על הנחה בארנונה מסיבות כלכליות.

תומר רוזנר: אז אחת, זה חל על יחידים ולא על תאגידים שלא יכולים לקבל הנחה בארנונה.

תומר רוזנר: שתיים, העורר נזקק לאישור מהגורם שהוא עורר נגדו בדרך כלל.

תומר רוזנר: הוועדה המקומית זה בדרך כלל העירייה והוא צריך להביא אישור מהעירייה כדי לקבל את הפטור מהוועדה המקומית, לכן יש לאפשר, לדעתנו, לעורר מנגנון של הארכת מועד כדי שהוא לא יהיה תלוי בעירייה ויפספס את המועד להגיש את הערר כי אין לו כסף להגיש את הערר בנושא זה.

שירה ברנד: אני חושבת שזה בא עם הארנונה – זה בא עם שובר התשלום שלך לארנונה, לדעתי.

דוד פילזר: זה מצב עובדתי.

דוד פילזר: זה לא קשור לשיקול דעת של העירייה.

נאדיה חילו: גם הנושא של ה-50%, השאלה אם הם מממשים את זכותם, אנו גם יודעים באיזה מצב העיריות נמצאות, אלה שבכלל אין להם גם לא משלמים - יש המון בעיות בעניין זה.

אופיר פינס-פז: היועץ המשפטי אומר שעלולה להיות ועדה מקומית או עירייה או רשות מקומית שתרצה להערים קשיים על העורר ולא תיתן אישור.

שירה ברנד: אבל יש ודאות של 90% שזה מופיע בחשבון.

תומר רוזנר: גם בתקנות התכנון שמדברות על האגרות התכנוניות המקוריות שאדם משלם כשהוא מגיש בקשה לשימוש חורג או להיתר בנייה, יש אפשרות לתת פטור, יש שיקול דעת למשרד התכנון לתת לו פטור אם הוא מביא אישור מפקיד סעד שיש לו קשיים חומריים.

תומר רוזנר: זה חל על כל אדם, לאו דווקא שמקבל הנחה מארנונה.

תומר רוזנר: ואז יש פקודה על הוועדה לתת לו פטור מאגרה המקורית שהוא משלם.

תומר רוזנר: כאן יכול להיווצר מצב שקיבל פטור מהאגרה ההיא אך כשמגיש את הערר על ההחלטה, הוא חייב לשלם.

שירה ברנד: אלה תקנות אחרות.

שירה ברנד: ב-198 אתה לא מגיש ערר על החלטה שקשורה להיתר בנייה.

שירה ברנד: זה לא קשור להיתר בנייה שביקשת או לא ביקשת.

שירה ברנד: המחוקק כבר קבע סכום בלי מנגנון פטור, ואנו באים עם הצעה למנגנון פטור.

נאדיה חילו: אני מציעה, החלופה של ביטוח לאומי בנוסף, שתהיה גם חלופה, כי היא תרחיב את הקריטריון ותיתן הגנה גדולה יותר - לא רק ה-50% ארנונה, אלא שיהיה סעיף נוסף שייתן זכאות גם לאלה שלא מקבלים ביטוח לאומי.

שירה ברנד: מי שתובע את התביעה לפיצויים הזו בא מצויד בעו"ד ובשמאי, הוא כבר שילם שכר טרחתם.

שירה ברנד: אדם יכול לבוא לבד, אך 99% מהאנשים לא מגיעים לבד.

נאדיה חילו: אי אפשר לומר לאדם שאין לו לשלם את הארנונה 50%, שייקח עורך דין.

נאדיה חילו: זה הטלת מעמסה תקציבית נוספת על האנשים.

אופיר פינס-פז: איפה נקבעים הקריטריונים?

אופיר פינס-פז: זה עניין פנים ממשלתי.

שירה ברנד: כן.

אופיר פינס-פז: אנו רוצים להציע שתרחיבו אותם בשני דברים; אחד, העובדה שגופים לא יכולים ליהנות בכלל, וזה ייעודם - יש גופים לא עשירים, למה לא נותנים להם?

דוד פילזר: הם בעלי נכס.

אופיר פינס-פז: יש גופים שהם נטולי יכולות אך מרובי נכסים.

אופיר פינס-פז: יש אנשים שיש להם נכסים יפים ואין להם מה לאכול.

אופיר פינס-פז: זה נפוץ במגזר הערבי והדרוזי.

אופיר פינס-פז: יש גם גופים כאלה.

אופיר פינס-פז: מעוטי יכולת – למה לא לתת להם?

אופיר פינס-פז: אנו רוצים להמליץ לכם לחשוב על מנגנון פטור על פי קריטריונים גם לגופים נפגעים, ושתיים, תבחנו האם ברמת השטח יש בעיה לאזרחים לקבל מהרשות המקומית את אישור הפטור.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שיש בעיה, ואז תחליטו מה עושים.

אופיר פינס-פז: הכי חשוב להביא אישור מהבית בלי להזדקק לשלטונות.

אופיר פינס-פז: זה המנגנון הכי טוב – פחות בירוקרטיה ולא תלוי באדם.

אופיר פינס-פז: מי בעד בקשת שר הפנים בנושא?

אופיר פינס-פז: אנו מצביעים על הנוסח כפי שהוא כי אין לנו אפשרות לשנותו לטובה כרגע.

אופיר פינס-פז: הסכומים הם בחוק והקריטריונים הם לא בתקנות.

דב חנין: הם כן.

דב חנין: נאשר בתנאים שאדוני אמר, ואם לא יסכימו, יחזרו לוועדה.

דוד פילזר: כל עוד הוועדה לא מאשרת את התקנות, היא מרעה את המצב.

אופיר פינס-פז: היא לא משפרת את המצב.

אופיר פינס-פז: אם הייתם מקבלים את ההצעה שתכינו קריטריונים גם לגופים – אין על זה ויכוח.

אופיר פינס-פז: אם יש גופים שתסכימו שזקוקים לפטור – גם אתם מסכימים.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה להכניס את זה פנימה?

שירה ברנד: במסגרת הדיון שנערך גם בוועדת המשנה וגם במועצה הארצית בנוסח התקנות, הדעה הרווחת היא שכשיש גוף ויש לו נכס, ומטילים עליו לשלם 837 ש"ח או 1,600 ש"ח, והוא בכל מקרה נושא בתשלום שכר טרחתו של השמאי והעו"ד- -

אופיר פינס-פז: אז צריך להוסיף לו גם את ההוצאה הזו?

אופיר פינס-פז: תבדקו את זה.

אופיר פינס-פז: מקסימום תהיה קבוצה ריקה.

דוד פילזר: נבדוק, נביא את זה לוועדת משנה ולמועצה ארצית ונדווח לוועדה.

אופיר פינס-פז: נכתוב פה שאנו גם מאפשרים פתח לגופים ולא רק ליחידים.

דוד פילזר: אתה לא יודע מה קורה כתוצאה מכך היום.

אופיר פינס-פז: לא קורה דבר.

שירה ברנד: התקנות הקודמות אושרו כהוראת שעה של חצי שנה שהתפרסמה בתחילת מאי.

שירה ברנד: לחצי השנה הקרובה יש פטור לאותם אנשים שקבועים היום בתקנות שעומדות בפניכם, רק זה פטור זמני.

אופיר פינס-פז: אני מביא לאישור את התקנות בנוסח הנוכחי.

אופיר פינס-פז: תיקחו את הבקשות שלנו לתשומת לבכם ותקדמו אותן, וניפגש בוועדה.

אופיר פינס-פז: אני נותן בכם אמון עד שתפרו את האמון.

אופיר פינס-פז: מי בעד תקנות התכנון והבנייה (פטור מאגרה להגשת עררים לוועדת ערר לפי סעיף 198 לחוק), התשס"ו-2006?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: לא עבר.

דב חנין: אם אדוני יקרא את הנוסח הזה ויאשר את הנוסח בהתניה בנוסח של אדוני, אצביע בעד.

אופיר פינס-פז: אי אפשר כרגע.

אופיר פינס-פז: עוד לא הייתם שרים, אני מאחל לכם שתהיו, ואני אומר לכם, זה מותנה בשני שרים – האוצר והפנים.

אופיר פינס-פז: זה יתקע את מה שרוצים לקדם פה להרבה חודשים.

אופיר פינס-פז: אתם יוצרים פה מציאות רעה לתושבים.

אופיר פינס-פז: אם נתעקש על זה בנוסח הזה, לא יהיה כלום.

אופיר פינס-פז: אני יודע מה אני אומר.

דב חנין: אני מתייחס בכובד ראש לניסיונך.

דב חנין: האם אדוני יסכים שלהחלטתנו תצטרף בקשה שאנו מבקשים ממשרד הפנים לחזור אלינו תוך חודש בתשובה לשאלות של אדוני ואז נוכל לקיים דיון נוסף על השאלה הזו?

אופיר פינס-פז: 45 יום.

אופיר פינס-פז: אתם לא יודעים איזה מסלול הם צריכים לעבור.

דב חנין: בסדר.

אופיר פינס-פז: רביזיה.

אופיר פינס-פז: מי בעד?

אופיר פינס-פז: אנו בכפוף לזה שאתם בתוך 45 יום מדווחים לנו בכתב או בעל פה, איך הממשלה רואה את החלטות הכנסת בהקשר הזה – מי בעד התיקון?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: מי נמנע?

אופיר פינס-פז: אושר.

אופיר פינס-פז: 2.

אופיר פינס-פז: תקנות התכנון והבנייה (שעורי אגרות להגשת עררים לוועדת ערר לפי סעיף 12א לחוק), התשס"ו-2006

אופיר פינס-פז: התקנות השניות, בבקשה.

דוד פילזר: אלה העררים ה"רגילים", לפי סעיף 12א' לחוק ליד כל ועדה מחוזית יש ועדת ערר מחוזית.

דוד פילזר: היום אין אגרות לעררים.

דוד פילזר: החוק הסמיך את שר הפנים לקבוע אגרות.

דוד פילזר: היו לפני יותר מחמש שנים אגרות לתקופה ניסיונית, הוועדה אישרה לתקופה מוגבלת, היו בתוקף כתשעה חודשים, פקעו ושר הפנים שלפני-לפני הקודם ביקש שנחדש את העררים.

דוד פילזר: הסכומים היו קצת שונים.

דוד פילזר: שר הפנים הקודם ביקש להוריד את האגרה מ-300 ₪ ל-180 ₪.

דוד פילזר: באנו לוועדה, הוועדה ביקשה מנגנון פטור, את זה אכן עשינו, הוועדה גם הציעה הבחנה בין יזם גדול לקטן, כאשר נגדיל את האגרה לגדול ונקטין לקטן.

דוד פילזר: בסוגייה הזו לא הצלחנו – לא מצאנו מנגנון.

שירה ברנד: יכול להיות שמישהו מבקש בקשה בסך הכל לשנות קו בניין באיזו תוכנית, הפרויקט גדול וקו הבניין קטן.

שירה ברנד: ההבחנה בין אלף ל-180 זה הבחנה בין גדול לקטן.

שירה ברנד: אלה שהתנגדותם נדחתה משלמים 180.

שירה ברנד: קשה להבחין במגיש ההתנגדות – להיכנס לתוכן ההתנגדות ומזה לקבוע את סכום האגרה.

שירה ברנד: האלף ₪ מייצג את גודל הפרויקט.

שירה ברנד: מי שיש לו ארנונה מופחתת פטור מהאגרות האלה, גם מה-180.

תומר רוזנר: הוועדה בישיבתה הקודמת ביקשה נתונים על העררים כדי שתוכל להתרשם לפחות על הסכום הגבוה.

אופיר פינס-פז: לאן הכסף הזה הולך?

דוד פילזר: לאוצר המדינה.

דוד פילזר: כמעט כל אגרה שקובעת המדינה אינה ייעודית.

אופיר פינס-פז: הרי זה לא יחסום עררים.

אופיר פינס-פז: מה זה נותן?

שירה ברנד: רצינות לעניין.

אופיר פינס-פז: אז נעשה הכל 180 ₪.

דרור עזרא: כתבנו נייר עמדה והגשנו אותו.

דרור עזרא: אני הגשתי עררים לנושאים שאיני קשור אליהם עקרונית.

דרור עזרא: אין סיכוי שאצטרך להוציא 180 ₪ מכיסי ולשלם על כך.

דרור עזרא: השקעתי זמן בשמחה, אך לא אשקיע מכיסי בעניין זה.

אופיר פינס-פז: אתה מדבר על בעל לא עניין ישיר.

דרור עזרא: למשל, במועצה אזורית חוף השרון, שהיא מאוד בעייתית, יש שם מישהו שכל הזמן מגיש עררים.

דרור עזרא: הוועדה מתנהלת באופן בלתי ראוי, יש החלטות ועדה מחוזית בעניין זה.

דרור עזרא: זה דוגמה שלא יהיה פיקוח ציבורי על ועדה מקומית שמתנהלת באופן בלתי ראוי.

אופיר פינס-פז: אבל אם אני מחליט לטרטר את המערכת כי זה חינם – המערכת צריכה להתגונן.

דרור עזרא: הם מטפלים בסימפטום של החולי, כאילו שמו איפור על חצ'קונים.

דרור עזרא: הבעיה פה היא שאין פה מעורבות ציבור בהליכי תכנון.

דרור עזרא: המעורבות באה בסוף הדרך.

אופיר פינס-פז: אם מישהו מחליט לשגע מערכת צריך להתגונן – הרי המערכת צריכה לתפקד.

אופיר פינס-פז: צריך לשמור על איזונים.

אופיר פינס-פז: אני בכלל הייתי עושה את זה, מי שמערער פעם בשנה – תנו לו לערער.

אופיר פינס-פז: אם נתקלים במערער סדרתי שרוצה להוציא את המערכת משיווי משקל – שישלם.

אופיר פינס-פז: זה העניין.

אופיר פינס-פז: פה אף אחד לא אמור להתעשר.

אופיר פינס-פז: זה הולך לאוצר המדינה, זה לא משרת את משרד הפנים ככלי ביצועי, זה נועד להרתיע מערערים סדרתיים.

דרור עזרא: זה ירתיע עררים ציבוריים.

דרור עזרא: הוספתי גם בהצעה שכתבתי, שיהיה פטור כללי לכל הגופים שעניינם באיכות הסביבה, להוסיף את זה לסעיף 3.

אופיר פינס-פז: אני מציע שנקבע רף, שאדם לא יוציא את המערכת משיווי משקל, שנקבע שעורר ציבורי או אישי לא יוכל להגיש לוועדת ערר מחוזית אחת יותר מחמישה עררים בשנה, כלומר פטור לחמישה עררים ראשונים.

אופיר פינס-פז: מעבר לזה ישלמו את מה שכתוב.

אופיר פינס-פז: זה מה שנאשר.

אופיר פינס-פז: אם שר הפנים לא רוצה לחתום, שלא יחתום.

שירה ברנד: אבל ועדות הערר כל כך מוצפות, שאפילו המחוקק הכיר בזה ופיצל אותן לשתיים; אחת דנה רק בנושאים התכנוניים והשנייה רק בנושאי הפיצויים ובהיטל השבחה.

שירה ברנד: ועדות הערר האלה דנות בכל כך הרבה עררים, ו-180 ₪ לא חוסם הרבה אנשים.

אופיר פינס-פז: אלף ודאי חוסם.

תומר רוזנר: אגרה נועדה לממן פעולות.

אריאל אבלין: זה לא אומר שהכסף לא חוזר למימון אותן ועדות.

אופיר פינס-פז: אני זוכר שהייתי צריך לריב אתכם על כל שקל, אני לא מגזים.

אופיר פינס-פז: אתם עושים שני דברים במשרד האוצר – מפריטים או מייבשים.

אופיר פינס-פז: את משרד הפנים אי אפשר להפריט כי הוא גדול מדי אז מייבשים אותו.

אריאל אבלין: זה לא נכון.

אריאל אבלין: מינהל התכנון הוא מושא לקנאה של כל משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: להוציא את משרד הפנים, כי במשרד הפנים אתם רואים ענף שהוא מקור לצמיחה, וכל מה שמעניין את משרד האוצר זה צמיחה כדי ששר האוצר יוכל לומר שבתקופתו היתה צמיחה.

אופיר פינס-פז: מינהל התכנון במקרה נחשב באוצר כמעודד צמיחה, וכל היתר נחשב להוצאה, אז מייבשים.

אריאל אבלין: המטרה שלנו היא לקדם את החברה בישראל.

אופיר פינס-פז: אנו מציעים מנגנון הגיוני שהעבודה תתבצע ומי שירצה להיות סדרתי יישא בהוצאה.

שירה ברנד: רוב העוררים הם לא סדרתיים.

אופיר פינס-פז: אבל גרוש לא בא אליך.

אופיר פינס-פז: זה נראה לנו סביר.

שירה ברנד: זה כמו לא לאשר את התקנות.

אופיר פינס-פז: למה צריך להטיל עוד מסים על הציבור?

אריאל אבלין: יש זכות לציבור לערער על החלטות, אך יש להם גם זכות לערעור על החלטות של בתי משפט וכו' - עדיין נדרש מהציבור לשלם אגרה, יש עלויות למערכת כתוצאה מאותם עררים.

אריאל אבלין: אנו רוצים למנוע ערעור קנטרני.

אריאל אבלין: אף אחד לא הולך להתעשר מזה.

אריאל אבלין: השאלה היא עקרונית – השאלה אם אנו רוצים שהערעור יהיה פתוח לכל אחד, ללא מגבלה, או האדם יראה אפילו עלות קטנה.

אריאל אבלין: מעבר לצד שמערער יש לזכור את הצד של מי שמגיש את התוכנית, ויש לו זכות שהתוכנית שלו תגיע למיצוי הדיון.

אריאל אבלין: יש צד שנפגע מהערר.

דב חנין: הם אומרים שזה חסם.

אופיר פינס-פז: האוצר רוצה להרוויח פעמיים.

אריאל אבלין: אנו מחויבים גם לצד שמגיש את התוכנית, לא רק לצד שמערער.

אופיר פינס-פז: אני אומר שוב, אתם באים לדיון כזה, לפחות הייתם באים עם יו"ר ועדת ערר.

אופיר פינס-פז: אתם לא מביאים נתונים, לא באים עם אנשי השטח שלכם, ואתם מצפים שנאשר דברים כחותמת גומי.

אופיר פינס-פז: זה לא סביר.

אופיר פינס-פז: אני לא יכול לשלול את הסכומים, יש היגיון מסוים במחיר שאדם יידע שיש מחויבות לתלונה שלו.

אופיר פינס-פז: כל דבר שהוא חינם, מתייחסים אליו בפחות כבוד.

אופיר פינס-פז: אף אדם לא יפשוט רגל בגלל 180 ₪ אם הוא לא עותר כל יום.

דרור עזרא: עמותות לוקחות אזרחים ועוזרות להם להגיש עררים.

דרור עזרא: לגבי ההתנגדויות, היד על ההדק לדחיית התנגדויות תהיה קלה כי אנשים לא יגישו עררים.

דרור עזרא: זה פגיעה גם במנגנון של הההתנגדויות.

דרור עזרא: זה הסיפור פה, חסם מפני הפרעה.

דרור עזרא: הדרך להוריד את העררים הללו היא לתת לציבור להיות מעורב בהליכי התכנון.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם מה אנו מאשרים; עותר ציבורי יתחיל לשלם רק מהעתירה הששית ואילך בוועדת ערר אחת בשנה.

אופיר פינס-פז: שתיים, כל עותר, ערר ראשון יש לו חינם.

אופיר פינס-פז: מהשני בשנה, אלה יהיו הסכומים ויש לו מנגנון של פטור.

דב חנין: לגבי עותר ציבורי, אני מסתכל על ארגון כמו אדם, טבע ודין.

דב חנין: ארגון כזה מול ועדה של חוף השרון יכול להגיש בשנה אחת עשרות עררים.

דב חנין: זה לא כי הם רוצים להטריד את המערכת, לכן הייתי מציע שארגונים ציבוריים כמו שהגדרנו אותם בחוק, שעניינם שמירה על איכות הסביבה, יהיו פטורים.

שירה ברנד: למה לא ארגונם שעניינם שמירה על נגישות נכים?

דב חנין: בסדר, גם.

אופיר פינס-פז: למה להגיש עשרות?

דב חנין: הם עושים את זה בשבילנו, כדי שהחוף הזה יישאר שלנו, לא כי משעמם להם.

דב חנין: מבחינתי, שלארגונים כאלה יהיה פטור.

דב חנין: עותר רגיל מהערעור השני כמו שאדוני הציע – זה הגיוני.

אופיר פינס-פז: חמש תוכניות לשנה זה המון.

דרור עזרא: יש שימושים חורגים, יש הקלות.

אופיר פינס-פז: אבל אתה אומר שעל כל תוכנית מגישים ערר אחד שיש בו המון סעיפים.

דרור עזרא: יש הקלות, שימושים חורגים.

דרור עזרא: זה המון.

אופיר פינס-פז: נלך עם ההצעה של דב, לארגונים ציבוריים בגלל שאין מנגנון פטור כרגע, ניתן להם עשרה עררים בוועדת ערר מחוזית בשנה – פטור, ומהערר ה-11 תשלמו 180 ₪.

אופיר פינס-פז: מי בעד?

אופיר פינס-פז: פה אחד.

דוד פילזר: ההבחנה בין אלף ל-180 נשאר?

דוד פילזר: מה סכום העררים?

תומר רוזנר: גם מישהו שרוצה היתר לעבודה מצומצמת ולא נותנים לו צריך לשלם אלף ₪.

שירה ברנד: האגרה של ההיתר היא כבר 250 ₪.

דרור עזרא: הגופים הציבוריים לא מגישים תוכניות.

תומר רוזנר: אני מציע להבחין בין מי שמערער על תוכנית – ואז מוצדק שזה יהיה אלף ₪, אבל כשמדובר- -

אופיר פינס-פז: אני מציע כך, למעט סעיף (ב), שיהיה 180, וכל השאר יהיה אלף.

אופיר פינס-פז: הערר הראשון לכל אזרח יהיה חינם בשנה, אם יש ערר נוסף הוא ישלם את הסכומים המפורטים בכפוף לזה שיש לו זכאות לפטור - כן או לא, ולגופים ציבוריים מותר עד עשרה ערעורים בשנה בוועדת ערר מחוזית.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, הישיבה נעולה.