ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 196, 2007-05-16 09:00

אלכס מילר: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, אני חבר הכנסת אלכס מילר ואני מחליף בישיבה זו את יושב ראש ועדת החינוך חבר הכנסת הרב מלכיאור.

אלכס מילר: הנושא היום הוא צמצום באחוזים של תלמידים במערכת החינוך הממלכתי והממלכתי דתי בירושלים.

אלכס מילר: עברתי על המסמך שהכין ה-מ.מ.מ שהראה שקיימת ירידה דרמטית במספר התלמידים בחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי ועלייה די גדולה בחינוך החרדי.

אלכס מילר: אני אשמח לשמוע את סיכום המסמך.

יהודה טרואן: הצגנו במסמך נתונים על בסיס שנתוני החינוך של מחלקות החינוך השונות בירושלים ועולה התמונה הבאה לגבי העשור האחרון, ירידה משמעותית במספר התלמידים בחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי, בכל המערכת, גני ילדים, יסודי ותיכון, בשיעור של 10%.

יהודה טרואן: באותו זמן, בחינוך החרדי, בכל המערכת, מספר התלמידים גדל ב- 34% בערך.

יהודה טרואן: בדקנו גם בחינוך היסודי שנותן ניבוי עתידי יותר טוב, תחושה של מה המגמות ולאן פני הדברים, ושם התמונה קצת שונה, בממלכתי ובממלכתי-דתי ביחד הייתה ירידה של 22.8% במשך עשר שנים, ומספר התלמידים בחינוך החרדי גדל ב- 21.6%, כלומר קצב גידול בקרב החרדים צפוי לרדת אבל עדין זו מגמת עלייה משמעותית.

יהודה טרואן: באותו זמן, קצב הירידה במספר התלמידים בחינוך הממלכתי הולך וגדל.

יהודה טרואן: ניסינו לבדוק איך אפשר להסביר את זה, האם זה רק שינוי דמוגראפי או שיש מעבר בין זרמים.

יהודה טרואן: על בסיס המחקר של מכון טאו עולה תמונה שהמעבר בין זרמים היא שולית יחסית, ילדים חוזרים בתשובה שעוברים לחינוך החרדי או להיפך אנשים שחזרו בשאלה, דברים מהסוג הזה, כנראה שהתופעה הזו היא שולית.

יהודה טרואן: לכן נשאר ההסבר שרוב השינוי הוא שינוי דמוגראפי.

יהודה טרואן: הליכים דמוגראפיים בירושלים חורגים מהמסמך הזה אבל אני אציין שני דברים שאני חושב שמוכרים בסך הכול לציבור הרחב, נושאים שנמצאים על סדר היום, הראשון זה מאזן הגירה שלילית, שהרבה אנשים עוזבים את ירושלים, בעיקר צעירים, זה נכון גם לציבור החילוני וגם לציבור המסורתי וגם בציבור החרדי קיימת התופעה הזו אם כי היא מתונה יותר, עוזבים לאזורים של בית"ר עילית, בית שמש, מקומות שיש בהם ציבור חרדי.

יהודה טרואן: כמובן שגם הריבוי הטבעי בקרב החרדים, גבוה מהריבוי הטבעי של מסורתיים ועוד יותר מהחילוניים, זה גם מסביר את השינויים הדמוגראפיים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בנצי בבקשה.

בן ציון נמט: תודה.

בן ציון נמט: קודם כל אני רוצה לאחל לנו חג שמח, אנחנו נמצאים פה ביום ירושלים, זה לא מקרי שביום ירושלים עושים דיון כל כך חשוב ומרכזי, אני רק חושב שמיעוט המשתמשים קצת מצר לי, כיוון שאני חושב שזה אחד הנושאים שחשובים ברמת עירייה.

בן ציון נמט: אני רוצה לתת הקדמה לפני שאני מסביר ונותן את הנתונים.

בן ציון נמט: ירושלים היא בירת ישראל.

בן ציון נמט: אנשים טועים לחשוב שאחריות של מה שקורה לירושלים קשורה לראש העיר, הוא צריך לטפל בעיר שלו, במזרח במערב.

בן ציון נמט: שתי בעיות יש בעניין הזה, הראשונה בטיפול בתשתיות במזרח ירושלים, בעיר המאוחדת הוא שונה מאשר טיפול בתשתיות במערב העיר.

בן ציון נמט: מבחינה חינוכית למשל, אנחנו חסרים במזרח העיר קרוב ל- 1200 כיתות לפי נתונים אובייקטיביים לחלוטין.

בן ציון נמט: המדינה צריכה להבין שהמשמעות של איחוד ירושלים במובן הכי אמיתי, זה קודם כל לשים את המשאבים הנכונים במערב ובמזרח.

בן ציון נמט: בלי ספק, שאלה מאוד מרכזית מציקה לנו ברמת מדינה, הרוב היהודי בירושלים הוא לא ברור מאליו ולא מובטח.

בן ציון נמט: למה זה כל כך חשוב לעשות ישיבה בוועדת החינוך של הכנסת ביום ירושלים והייתה לי שיחה ארוכה עם חבר הכנסת הרב מלכיאור, מכיוון שאני חושב ומשוכנע שהמקום שהחינוך תופס בתוך שיקול הדעת של הורים צעירים, לא ישוער.

בן ציון נמט: אנשים, בשביל בית ספר טוב, מוכנים להתאמץ בצורה בלתי רגילה.

בן ציון נמט: לפני שנכנסתי לוועדה ניגשה אלי אחת מהחברות היקרות כדי שאעזור למישהו שרצה להתקבל לבית ספר מסוים אחד או לבית ספר מסוים אחר, כולנו יודעים שלהתקבל לבית ספר שנותן חינוך טוב חינוך ערכי וחינוך של מצוינות הישגית הוא דבר מאוד מרכזי בעיניי.

בן ציון נמט: לכן, אתה יכול לחזק מערכת חינוכית זו יכולה להיות נקודת זינוק גם לדברים האחרים.

בן ציון נמט: אנשים ישקלו פעמים אם לעזוב מערכת חינוך טובה.

בן ציון נמט: אנשים עוברים למקומות כמו מודיעין או מעלה אדומים, הם אומרים גם קיבלנו דירה במחיר הרבה יותר זול וגם מערכת חינוך לא רעה.

בן ציון נמט: מעלה אדומים ומודיעין מובילות היום מערכות חינוך יפות ומפוארות.

בן ציון נמט: מה שעולה מכל הדברים האלה, שאם אנחנו מסתכלים אחורה אנחנו מבינים שלהשאיר אוכלוסייה בירושלים ניתן לעשות בכמה דרכים הוזלת מחירי דיור, סטודנטים, מערכות חינוך טובות, הפקטור הזה יכול לתת נקודת ארכימדס.

בן ציון נמט: יש מעגל, אתה תקוע בתוך המעגל, צא החוצה מהמעגל, תעשה חילוץ מתוך המעגל החוצה ותוכל להגיע להישגים טובים.

אלכס מילר: אתה מסכים אתי שהעניין הזה יכול להכליל כל אזור באזורי פיתוח ובפריפריה כך שבסופו של דבר מי שישלם את המסים יהיה מרכז הארץ.

בן ציון נמט: זו שאלה טובה, אחרי שאציג את הנתונים אני אשיב לך תשובה.

בן ציון נמט: ניתן כמה נתוני רקע.

בן ציון נמט: כדי להבין על מה מדובר, גודלה של ירושלים המוניציפאלית 126.3 קמ"ר, ניתן לשים בשטחה את תל-אביב כולה, את חיפה כולה וגם חלק גדול מרמת גן.

בן ציון נמט: אל תתבלבלו, ירושלים היא עיר ענקית עם שטח עצום.

בן ציון נמט: מבחינת תושבים, 737,000 תושבים נכון להיום, לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומספר התלמידים הוא 213,000 תלמידים.

בן ציון נמט: יש בירושלים יותר תלמידים מכל תושבי חיפה.

בן ציון נמט: בירושלים אני מנהל יותר אזרחים תלמידים מאשר כל תושבי חיפה.

בן ציון נמט: נתונים על האוכלוסייה, סך כל התושבים ב- 2010 לפי תחזיות, סך הכול 787,000 מהם יהודים 515,000, ערבים ואחרים 272,000, שימו לב מה קורה ב- 2020, וראו את המגמות, נכון ל- 2010 35% ערבים 65% יהודים וב- 2020 המגמה הולכת וגדלה ל- 38% ערבים ו- 62% יהודים.

בן ציון נמט: גם הנתונים האלה צריכים הבהרה.

בן ציון נמט: מבחינת מאגן הגירה פנימית קרוב למחצית העוזבים הם צעירים בני 20 עד 30, זה גיל קריטי שמבחינת פריון מצביע על ילדים בגילאי הגן בגילאי בית ספר יסודי.

בן ציון נמט: מרבית העוזבים עזבו להתגורר בתל-אביב, מעלה אדומים, בית שמש מודיעין ערי הלוויין הסמוכות לירושלים.

בן ציון נמט: ראו את הפרדוקס, רבים מהם לומדים בתוך מערכת החינוך הירושלמית אבל גרים מחוץ לירושלים, זאת אומרת שמנח"י ומשרד החינוך נותנים שירותים לכל האזור ולמעשה התושבים האלה לא משאירים ארנונה בירושלים.

בן ציון נמט: מרבית הנכנסים לירושלים מגיעים מתל-אביב, בני ברק וכו'.

מוטי סמט: יש מושג שמופיע במשרד החינוך של תלמידי חוץ.

בן ציון נמט: מכיוון ששכונה כמו מבשרת, עיר כמו מעלה אדומים, רואה את עצמה בין השאר נותנת לתושבים שלה שירותי חינוך ייחודיים כמו בית הספר לאמנויות שמתדפקים על דלתותיו תלמידים רבים מחוץ לירושלים.

יהודית גידלי: יש מקרה אחד בבית זית שלא נותנים לו לצאת.

בן ציון נמט: אבל רבים מגיעים.

בן ציון נמט: דבר שני זה הסיפור של החינוך המיוחד.

בן ציון נמט: ירושלים היא מחוז בחינוך המיוחד, אנחנו מקבלים תלמידים מאשקלון ועד חדרה שנוסעים יום יום כי יש בתי ספר בתחום של אוטיסטיים וכדומה והורים שיש להם בעיה מסוימת שאין לה פתרון במקום אחר, מסיעים במימון של משרד החינוך תלמידים, לפי חוק הזכאות מכל הארץ לירושלים, כשהם לא תושבי ירושלים, הם מקבלים שירותי חינוך בירושלים.

בן ציון נמט: מצד שני, אי אפשר להתעלם מזה שבירושלים, 35% אוכלוסיית ילדים עד גיל 14.

בן ציון נמט: 35% בירושלים היא אוכלוסייה צעירה.

בן ציון נמט: כל מה שמספרים לכם על ההזדקנות של ירושלים הם לא נכונים.

בן ציון נמט: אלה נתונים יבשים.

בן ציון נמט: תגידו נכון, זה מחולק בין המגזרים, אכן כך, הציבור החרדי הולך ומתרבה בירושלים כמוהו הציבור הערבי, הציבור הממלכתי ציוני יורד מירושלים, אבל מבחינת פוטנציאל ירושלים היא עיר צעירה.

בן ציון נמט: באשדוד לדוגמה 28% ילדים ובתל אביב-יפו, העיר ללא הפסקה 17% בלבד מהתושבים הם צעירים עד גיל 14.

בן ציון נמט: אז אל תבלבלו אותנו עם העובדות.

בן ציון נמט: התפלגות כלל התלמידים בירושלים.

בן ציון נמט: בירושלים לומדים 225,000 תלמידים ההתפלגות היא כשבממלכתי, ממלכתי-דתי-27% , ערבי- 24%, ערבי ללא פיקוח-10%, חרדי- 39%.

בן ציון נמט: 27% בלבד לתלמידי ירושלים שאני מגדיר כממלכתי, וממלכתי דתי.

בן ציון נמט: אם היום אנחנו עוסקים ביום ירושלים בקטע של התמעטות הציבור הממלכתי בירושלים, זה הקטע.

בן ציון נמט: 27% בלבד מהתלמידים הם מהמגזר הממלכתי והממלכתי-דתי.

בן ציון נמט: מיעוט של עדות באוכלוסייה החילונית וקצת יותר ריבוי באוכלוסיה הממלכתית דתית, אם אנחנו רוצים נתונים אמיתיים ויתר פילוח אז לציבור הממלכתי יש ירידה הרבה יותר גדולה מאשר בממלכתי-דתי.

בן ציון נמט: הממלכתי-דתי מייצב את המערכת אבל הציבור החילוני בירושלים לצערי לא מספק את הסחורה.

יהודית גידלי: מאיזה גיל הנתונים?

בן ציון נמט: מגן חובה.

בן ציון נמט: מרגע שחל חוק חינוך חובה למעשה.

יהודית גידלי: אז זה לא כולל את אותם 10,000 ילדים שאין להם מקום ישוב והם נמצאים באיזשהו מקום.

בן ציון נמט: לכולם יש מקום בתוך המערכת מגיל גן חובה ומכיתה א'.

בן ציון נמט: בגילאים המוקדמים יותר אין מספיק מערכות במזרח ירושלים לגן חובה, אין מבנים פשוט.

בן ציון נמט: שימו לב למערכת החינוך החרדי, תשנ"ח, 66,000 תלמידים, היום זה לפי הנתונים המדויקים.

בן ציון נמט: בשנת הלימודים תשס"ז- 87,000 תלמידים, כן ירבו.

בן ציון נמט: מהחרדים נעבור למגזר היהודי, אתם רואים את הגרף, תבינו שלהוציא עליה אחת בתשנ"ט בילודה, שצריך לבדוק מה היה תשעה חודשים קודם, אתם רואים שיש ירידה די מתמדת בגרף, הפרשים לא קטנים.

בן ציון נמט: במגזר הערבי, שגם הם לקוחות שלי במנח"י, יש עליה משנת תשנ"ח של 25,000 תלמידים ו- 55,000 תלמידים, אני חייב לסייג את הנתון משום שהוא מתבסס על החינוך הרשמי המוכר, החינוך הרשמי כולו ועל נתונים שאנחנו לא מקבלים אותם מהוואקף, אז חלק מזה זו השערה, כיוון שהוואקף לא משתף פעולה עם ישראל, לכן הנתונים שלו לא מלאים.

בן ציון נמט: להערכתנו המספר מדויק ביותר.

בן ציון נמט: זה קורה בגלל שתי תופעות שכדאי שנבין, ריבוי ילודה, ותופעה שנייה היא גדר ההפרדה סביב ירושלים שגרמה להגירה פנימה.

בן ציון נמט: הערבים שיצאו מתחום הגדר, שגרים באזורים חיצוניים נכנסו פנימה כי חשבו לעצמם שאחר כך הגדר תיסגר והם לא יוכלו להיות בירושלים.

בן ציון נמט: זה יצר תופעה הפוכה של ריבוי גדול פעמים, פעם אחת ריבוי טבעי של אוכלוסיה ופעם שניה הגירה פנימה מחוץ לגדר לתוך הגדר, דבר שמחייב מבני כיתות.

בן ציון נמט: יש פה נתונים מתשס"ב עד תשס"ז, ממלכתי וממלכתי-דתי מצד ימין, ערבי מצד שמאל, מפולח לפי גני ילדים, יסודי ועל יסודי.

בן ציון נמט: אם תשימו לב, עיקר הירידה שאני יכול להצביע עליה נמצאת ברובריקה של העל יסודי ממלכתי, וממלכתי דתי, בשנת תשס"ב היו 29,308 תלמידים, בשנת תשס"ז, יש אך ורק 26,503 תלמידים.

בן ציון נמט: אלה תלמידים שנמצאים בתוך המערכת כי ההשוואה היא בין כיתה יב' לכיתה ז'.

בן ציון נמט: אני צריך לסגור בתי ספר, לאחד בתי ספר, לפטר מורים כי בכיתה ז' יש הרבה פחות תלמידים מאשר בכיתה יב'.

בן ציון נמט: אבל מעבר לשאלות הפרסונאליות המצב לא טוב.

בן ציון נמט: דברנו על הירידה הגדולה שקיימת בעל יסודי בממלכתי לכיוון מטה.

בן ציון נמט: לעומת זאת תסתכלו על העל יסודי בחינוך הערבי ותראו שבשנת תשס"ב היו 11,637 תלמידים ובשנת תשס"ז יש 15,843, תראו איזה גידול יש.

בן ציון נמט: בגילאי היסודי רואים את המגמה יותר מתונה.

בן ציון נמט: ביסודי בממלכתי ובממלכתי-דתי בשנת תשס"ב היו 24,000 תלמידים ובשנת תשס"ז 23,327 ירידה של 1300 תלמידים, זה לא קטסטרופה, זה מוסבר בזה שיש שנים שאנחנו רואים בהם התאוששות.

בן ציון נמט: היום, לאור הגידול בילודה באוכלוסייה הממלכתית דתית בעיקר הנתונים יותר מאוזנים.

בן ציון נמט: הבום הגדול שלנו נמצא בגילאי העל יסודי שם המצב מאד לא פשוט.

בן ציון נמט: תלמידים במערכת החינוך העירוני ממלכתי והממלכתי-דתי, התנועה האדומה של הממלכתי יורדת מ- 39,000 תלמידים ל- 32,000 תלמידים והתנועה היציבה יותר היא התנועה הממלכתית- דתית שנעה בין 24,000 תלמידים בשנת תש"ס ל- 25,000 בשנת תשס"ז, אפילו גידול קטן שנובע מזה שבאוכלוסייה הזאת אחוז הילודה גבוה יותר, אוכלוסיה שמתעקשת להישאר בירושלים בכל מחיר וזה תרתי משמע כי מחירי הדיור בירושלים גבוהים, ומגיעים לשמיים.

בן ציון נמט: בסופו של דבר הישיבה של היום נועדה בשביל השקף הזה.

בן ציון נמט: מה אפשר לעשות.

בן ציון נמט: אני לא רואה בזה בעיה של מנח"י בלבד, זו בעיה ארצית שהמדינה צריכה לתת לה חשיבה משותפת עם עיריית ירושלים משום שזה נושא ארצי לא רק של ירושלים.

בן ציון נמט: עיר נותנת איכות חינוכית מגוונת.

בן ציון נמט: גם איכות ברמה האקדמית, וגם גיוון.

בן ציון נמט: היום אוכלוסיה מהגרת מירושלים מספרת שבמקומות הקטנים בהם הם גרים, מודיעין או מקומות אחרים יש להם בתי ספר מגוונים יותר, ואיכותיים ביותר.

בן ציון נמט: עם השקעות חינוכיות מאוד גדולות.

בן ציון נמט: אלה השקעות שקשה להשיג בירושלים כי היא עיר ענייה.

בן ציון נמט: לכן עיר נותנת איכות חינוכית מגוונת לאוכלוסיה הממלכתית ומערכת חינוך אטרקטיבית.

בן ציון נמט: היוצא מזה ההמלצות בכחול, אני חוזר ואומר את זה בכל פורום שאני נמצא בו, המדינה רוצה לגרום לכך שיבואו אנשים נוספים לירושלים היא חייבת להגיע למצב שגני הילדים בקדם חובה יהיו חינוך חינם.

בן ציון נמט: אני חוזר לשאלה שלך חבר הכנסת מילר, גם בשדרות יש בעיה וגם פה יש בעיה.

בן ציון נמט: יש אשכולות בגני הילדים שנמצאים כבר בתוך אשכול שנותן חינוך חינם, ירושלים לא באשכול הזה.

בן ציון נמט: למרות שהיא פריפריה חברתית, היא לא פריפריה במובן הפיזי , אבל היא פריפריה חברתית ולה האשכול הזה לא נותן חינוך חינם וזה אבסורד.

בן ציון נמט: יש זוגות צעירים בירושלים שגם משלמים 800 דולר לדירה של 2.5 חדרים וגם צריכים להוציא הוצאה אדירה על חינוך, למה שיישארו בירושלים?

בן ציון נמט: מכים אותם משני הכיוונים גם מחירי הדיור גבוהים, שעליהם אולי אין שליטה כי זה במגזר הפרטי, אבל על מחירי גני חובה יש שליטה.

מוטי סמט: המחוז הוא אזור צומח, העיר מצטמצמת.

מוטי סמט: המחוז הוא צומח, מודיעין, רמת בית שמש.

בן ציון נמט: מה קורה, אתם מכים פעמיים את האנשים.

בן ציון נמט: פעם אחת עם מחירי הדירות שעליהם אין שליטה, אבל פעם שנייה, אם אתה אומר להם שהם מקבלים חינוך איכותי במחיר מוזל, זה מצוין.

בן ציון נמט: מערכת החינוך בגני הילדים היא מדורגת, נעה מדרגה אחת לעשר.

בן ציון נמט: מ- 70 ₪ לחודש עד 760 ₪ לחודש.

בן ציון נמט: מי משלם 760 לחודש, בעלי ההכנסה.

בן ציון נמט: מיהם בעלי הכנסה, אלה שמשלמים 800 דולר על דירה ואלה שמשלמים גם ארנונה גבוהה ואלה שמשלמים מס הכנסה גבוה, וגם מכים אותם בגני ילדים, זה דבר ראשון שצריך לטפל.

בן ציון נמט: אם רוצים להצליח עם האוכלוסייה בירושלים, תאמרו לאנשים כמשימה לאומית, בואו למערכת החינוך בירושלים כי היא גם איכותית וגם חינם בגני ילדים.

אלכס מילר: היום אתה מייצג את משרד החינוך?

בן ציון נמט: יש שיתוף פעולה בין משרד החינוך ומנח"י, ואני בתפקיד מנהל המחוז.

אלכס מילר: אני מבין את הבעיה ואין ספק שהפתרון לדברים האלה צריך להיות פתרון מערכתי כמו שאמרת.

אלכס מילר: אני מקבל מדי שבוע מכתבים מהתושבים שמדברים על נושאים שקשורים לחינוך ממלכתי והחינוך מיוחד, שבחלק מהשכונות קמו בתי ספר והם מיועדים לסגירה.

אלכס מילר: רציתי לשאול האם במישור הזה, יש פיתוח כלשהו גם מבפנים, האם מפתחים גם את המערכת הממלכתית והממלכתית דתית כדי להעלות איכות ומודעות מבפנים, שלא תהיה בעיה שנוצרת מבפנים שהתושבים אומרים שיש להם את הדברים האלה גם מחוץ לעיר ואנשים צריכים לקבל את המענה בסופו של דבר.

בן ציון נמט: איכות, היא פונקציה של כמה דברים.

בן ציון נמט: קודם כל היא פונקציה של מוטיבציה.

בן ציון נמט: יש בירושלים אנשי חינוך בעלי מוטיבציה עצומה של בתי ספר ייחודיים שאין באף מקום בארץ.

בן ציון נמט: אין כמעט נושא שתעלה שאין בית ספר שנותן לו מענה.

בן ציון נמט: מבית ספר אנטרופוסופי, בית ספר אדם שהוא בית ספר בוטיק עד בית ספר ליד האוניברסיטה, דרך בית ספר זיו הימלפארב, בתי ספר שמחקים את ההצלחה שלהם בכל הארץ.

בן ציון נמט: שאלת שאלה גם לגבי מיעוט האוכלוסייה.

בן ציון נמט: אתה מבין שאם יש בית ספר שהיו בו 1000 תלמידים הוא קיבל תקציב פר ראש ממשרד החינוך, לפי מספר התלמידים שלו.

בן ציון נמט: היום מספר התלמידים שלו הצטמצם בשליש, כמות המשאבים שאתה יכול להכניס לבית הספר מוגבלת מאד.

בן ציון נמט: אתה מתחיל לגבות מההורים שזה חוקי או לא חוקי, בכל אופן זה סיפור לא פשוט ואתה מגיע למצב שהאיכות שלך יורדת.

בן ציון נמט: זו שאלה של הביצה והתרנגולת אם המספר יורד האיכות יורדת בהתאם.

בן ציון נמט: אנחנו צריכים להתמודד עם שאלה מאד קשה של איך משמרים את האיכות הגבוהה בתוך אוכלוסיה שמצטמצמת ופה אנחנו פונים למדינה ומבקשים את עזרתה.

בן ציון נמט: נושא נוסף, הארכת יום הלימודים בכל מוסדות החינוך בירושלים, הצטרפה חברת הכנסת רונית תירוש, שהייתה מנכ"ל המשרד שנים ומכירה את הנושא הזה על בוריו.

בן ציון נמט: הארכת היום הלימודים בירושלים מייצרת מסגרת איכותית לילדים ומפנה את ההורים שלהם לטובת עבודה.

בן ציון נמט: אם אתה רוצה ליצור מצב שיכולת ההשתכרות של ההורים, שדברנו על זה שגם הדיור יקר בירושלים וגם דברים אחרים מאוד יקרים בירושלים, אתה רוצה ליצור מצב שההורים יוכלו להשתכר, אתה נותן מענה עד השעה ארבע.

בן ציון נמט: מה יעשה הילד שיוצא בשעה 13:00 או 14:00 כי משרד החינוך מתקצב אותו רק עד השעה 14:00, יסתובב ברחוב, יתגלגל, יהיה ילד מפתח?

בן ציון נמט: זה לא פתרון.

בן ציון נמט: הפתרון צריך להיות בהארכת יום לימודים באופן מסודר.

בן ציון נמט: יש בירושלים מסגרות שמוארכות, אנחנו רואים כמה הם אטרקטיביים, כי ההורים יכולים לעבוד.

בן ציון נמט: המלצה שלישית, שבעיני היא קריטית מאד, עיריית ירושלים משקיעה בה הון תועפות למעלה משני מיליון ₪ בשנה, טיפוח מצוינות לילדים מחוננים ומצטיינים בירושלים.

בן ציון נמט: יש בירושלים כמה מסגרות ביסודי בגני הילדים, חלקן מסגרות הקשורות לאוניברסיטה העברית, חלקן מסגרות שקשורות אלינו , כמו בית ספר אופק, חלקן מסגרות שעובדות בעל יסודי עם פרויקטים נפלאים.

בן ציון נמט: קדם עתידיים, טכנולוגיים ועוד.

בן ציון נמט: אם אתה מצליח ליצור מצוינות לתלמידים מחוננים בירושלים אתה מושך ציבור שההישגים, הלימודים האקדמיים מעניינים אותו מאוד.

בן ציון נמט: אתה מושך אותו לירושלים וזה כוח מניע לירושלים.

אלכס מילר: הייתה לנו ישיבה בנושא הזנה בירושלים והתקבלו פה החלטות, של לחזור למצב לפני החוק.

אלכס מילר: רציתי לשאול מה קורה עכשיו.

בן ציון נמט: יום לימודים ארוך, המוכנה יוח"א, הוא לא פשוט.

בן ציון נמט: יש חוק שחל בשכונות מסוימות בירושלים, ולא חל בשכונות אחרות בירושלים.

בן ציון נמט: החוק לא נתן מענה לנושא של הזנה.

בן ציון נמט: הנושא של ההזנה מוטל על הרשות וההורים.

אלכס מילר: גם משרד החינוך משתתף בזה.

בן ציון נמט: הוא משתתף בזה חלקית, חלק ההורים וחלק הרשות.

בן ציון נמט: גביית התשלום של ההורים בשכונות האלה מאד נמוכה ולכן לא הלכנו גורף על נושא ההזנה ביום לימודים ארוך.

בן ציון נמט: לעומת זאת הלכנו על הזנה במקומות אחרים שם אנחנו נותנים הזנה כי מביאים את הכסף מבחוץ ויש סבסוד יותר גבוה.

בן ציון נמט: יוח"א הוא למעשה חוק שלא הושלם לדעתי.

בן ציון נמט: הוא לא הושלם בתקצוב של ההזנה, ילד שנמצא עד שעה ארבע, ובחלק מהמקומות זו ארוחה חמה יחידה שיש לו במשך היום, לא מקבל ארוחות.

בן ציון נמט: אנחנו בעצמנו בעיריית ירושלים מגייסים קרנות חוץ שיתמכו בעניין הזה כי מדובר בעלויות עצומות להזנה והמדינה חייבת כאן לעזור.

בן ציון נמט: בזה סיימתי את המצגת.

אלכס מילר: חברת הכנסת תירוש את רוצה להתייחס לנושא?

רונית תירוש: יש לי שאלה, הבנתי שראש הממשלה מקציב תקציב גבוה יחסית, מה בתוך זה, אם בכלל הולך לחינוך?

רונית תירוש: אומרים שזה מיליארד, אבל אני שואלת אם דרשו מכם תכנית או שזה ילך לתשתיות כבישים ופטור ממסים?

בן ציון נמט: יש בעיה קשה בירושלים, ישנם בעיר 30 מבנים שאבני החיפוי שלהם נושרות.

בן ציון נמט: התיקון של האבנים האלה עלה לאחרונה לעיריית ירושלים 13 מיליון שקלים.

בן ציון נמט: התשתיות בעייתיות כי הן ישנות מאד.

רונית תירוש: אני מכירה את הבעיות, אני שואלת אם אתה ער לזה שהולכים לתקצב כמיליארד ₪, והאם ראש העיר דורש שחלק מהתקציב ילך לחינוך.

רונית תירוש: זו הזדמנות, כי מי שיתפוס ראשון הוא זה שיקבל, ולא בטוח שכל המיליארד יעבור בסוף, כך שכל המקדים זוכה.

רונית תירוש: האם יש תכניות מגירה של צרכים מיידיים שווה להוציא אותם.

רונית תירוש: אין ספק שחינוך טוב מביא תושבים לישוב.

אתי בנימין: אני רוצה לענות לחברת כנסת תירוש לתקציב החינוך מתוך התקציב שראש הממשלה הקצה לעיר, אנחנו כארגון ההורים יזמנו פנייה בימים אלה לראש הממשלה שחלק מהתקציב שמועבר לירושלים יהיה מסומן כתקציב למערכת החינוך.

אתי בנימין: אנחנו באמת חוששים שזה תקציב שייבלע בתוך התקציב העירוני ולא נזכה ליהנות ממנו.

אתי בנימין: אני רוצה לחלוק על דברי בנצי.

אתי בנימין: הוא פתח את הדברים שלו ואמר שמערכת חינוך בעיר לא דווקא תלויה בראש העירייה.

אתי בנימין: אני חושבת שזה כן תלוי בראש עירייה.

אתי בנימין: אם יש ראש עירייה טוב שאכפת לו ממערכת החינוך, ששם את מערכת החינוך בראש סדר העדיפויות של העיר, מערכת החינוך בעיר נראית אחרת.

אתי בנימין: לצערי, את ראש העירייה שלנו לא מעניינת מערכת החינוך.

אתי בנימין: לא רואים אותו באירועים של מערכת החינוך, רק בימים האחרונים היה טקס קבלת פרס מנח"י, פרס למוסדות חינוך ואנשי חינוך מצטיינים בתחום החינוך.

אתי בנימין: חס וחלילה ראש העיר לא יגיע לטקס הזה, אז יגיד לי מנהל מנח"י שהוא היה בחו"ל, אז הוא היה בחו"ל - - -

בן ציון נמט: הוא היה בצעדה קטנה של חצי מיליון איש בטיים סקוואר.

אתי בנימין: הכול טוב ויפה, 14 שנים אני פעילה בארגון ההורים, אף פעם לא זכיתי לראות ראש עיריית ירושלים, ולא רק הנוכחי, מגיע לטקס פרס מנח"י.

אתי בנימין: לפני כשנתיים ארגון ההורים בירושלים יזם תכנית לשדרוג מערכת החינוך בעיר כדי למנוע את בריחת הזוגות הצעירים בעיר.

אתי בנימין: ישבנו בפגישה עם ראש העיר, הצגנו בפניו את התכנית, גם במישור הפדגוגי, גם במישור הפיזי, תכנית למניעת אלימות במערכת החינוך בעיר.

אתי בנימין: אני מתביישת לומר שמכול התכנית, ראש העיר היה מוכן לאמץ רק את נושא התלבושת האחידה.

אתי בנימין: לראש העיר לא איכפת מהמערכת בעיר.

אתי בנימין: יזמנו כנס של די לאלימות במערכת החינוך בירושלים.

אתי בנימין: ביקשנו את חסותו של ראש העיר, ביקשנו את השתתפותו, ולא זכינו לראות אותו שם.

אתי בנימין: הוא מתעסק בפוליטיקה.

אתי בנימין: דברת על החינוך המיוחד, יש מוסד בירושלים שנקרא "תקווה לילד נווה צבי", בית ספר וגני ילדים לילדים עם בעיות של שיתוק מוחין.

אתי בנימין: הילדים האלה נמצאים בחמישה מבנים מפוזרים בכל העיר, בתת תנאים, יש תורם שמחכה כבר מספר שנים לקבל קרקע בעיר והוא מוכן לבנות מרכז שאין כמוהו במדינת ישראל, יש כסף ויש הכול.

אתי בנימין: הוועדה המקצועית החליטה שנותנים את הקרקע למוסד אבל הוועדה הפוליטית עם אנשיו של ראש העיר החליטו שהם עוצרים ומקפיאים את זה.

אתי בנימין: התורם מחכה בארצות הברית, את ראש העיר זה לא מעניין.

אתי בנימין: אנחנו לא רואים שהוא עושה שום דבר למערכת.

אתי בנימין: יכול להיות שהוא יושב עם מנהל מנח"י ומקבל עדכונים מה קורה במערכת, אבל זה נגמר ברמת עדכונים ולא מעבר לזה.

אתי בנימין: אנחנו לא מרגישים את ראש העיר שלנו.

אתי בנימין: פה זה מתחיל ופה זה נגמר.

אתי בנימין: אם לראש עיר אכפת ממערכת החינוך כמו במעלה אדומים, כמו במודיעין, כמו במכבים רעות, ראש עיר שאיכפת לו מעביר את מערכת החינוך שלו לראש סדר העדיפויות בעיר, הכול נראה אחרת ולא יברחו התושבים מהעיר.

אתי בנימין: רק השבוע ראינו כתבה שהתפרסמה ב- YNET , 6,000 תושבים עוזבים כל שנה את העיר.

יהודית גידלי: יש גם 4,000 שבאים.

אלכס מילר: אין ספק שאחד מהפרמטרים הכי חשובים במערכת החינוך זה ראש העיר.

אלכס מילר: ברור שהכול תלוי בעד כמה הוא מעורב, משקיע ומכיר.

אלכס מילר: אבל עובדה שראש העיר לא כאן היום ואני מאמין שוועדת חינוך תעשה ישיבה - - -

בן ציון נמט: הוא הוזמן?

יהודית גידלי: הזמנו את עיריית ירושלים.

יהודית גידלי: אל תשכחו שהיום יום ירושלים, גם לו יש אירועים.

אלכס מילר: אני מקווה שוועדת חינוך בסופו של דבר תעשה ישיבה עם ראש העיר על נושא ירושלים ונוכל לראות את כל הבעיות.

אלכס מילר: אני חושב שכדאי שכל עיר שיש בה בעיה של חינוך תעשה ישיבה עם ראש העיר ועם כל מי שמפעיל את המערכת בצורה כזו שיינתן דיווח על מה שקורה כי אנחנו רק מכבים שריפות בסופו של דבר כשהדברים מתדרדרים, אפשר להצביע על בעיות לפני שהן מגיעות למשהו שקשה לפתור.

מוטי סמט: אני אדבר בשני מישורים, הדברים ידועים, תמונה עצובה מאד.

מוטי סמט: אני ירושלמי ותיק, דור שישי בירושלים, ניהלתי בתי ספר בירושלים כשבתי הספר היו גדולים והממוצע היה 22 כיתות בבתי ספר.

מוטי סמט: מספר בתי הספר שנסגרו מאז שעזבתי את ניהול בית הספר הוא קרוב ל- 24 בתי ספר שנסגרו במהלך השנים הללו.

מוטי סמט: לאחר מכן עברתי למשרד וצפיתי מהמשרד כמפקח ארצי על ירושלים.

יהודית גידלי: תוך כמה זמן הם נסגרו?

מוטי סמט: תוך 19 שנה.

מוטי סמט: נושא אחר ומרכזי שעלה היום הוא עודפי כוח האדם בירושלים בעקבות הנתונים שבנצי הציג.

מוטי סמט: אני חרד שיעזבו עוד רבים אחרים את העיר במהלך העשור.

מוטי סמט: יש היום בעיות תעסוקה קשות מאוד.

מוטי סמט: יש היום כ- 3400 שעות שהמשרד מעניק לנו כפתרון בעיות ועודפי מורים במוסדות חינוך.

מוטי סמט: עודפי מורים במוסדות חינוך יוצרים אווירה מאוד לא בריאה.

מוטי סמט: רבים רוצים לפרוש, אין לי מכסות גדולות לפרישה, מהדיון הזה אני יוצא לדיון של פרישות מורים במערכת החינוך.

מוטי סמט: זה אומר שכמעט בכול בית ספר יש בממוצע בין ארבעה לחמישה מורים עודפים.

מוטי סמט: אתמול עשינו ישיבה ודיון מקיף על העברות יזומות ממוסד למוסד.

מוטי סמט: בעקבות הגירעונות הללו, שנה שעברה היו 318 העברות יזומות.

מוטי סמט: טרטרו את כוח האדם ארבעה חודשים ובסופו של דבר 18 מורים בלבד עברו ממוסד למוסד כי לא היה לאן להעביר כי כמעט בכל מוסד סובלים מגרעון או מעודפי מורים.

מוטי סמט: זו אווירה לא נכונה, אווירה לא בריאה, חלוקה לא נכונה, לצערי הרב, הגידול היחיד שיש בעיר הזו הוא בחינוך המיוחד אבל זה פרק בפני עצמו, כשאני רואה את כוח האדם המיומן הטוב שיש לנו שם, ואין גירעונות אלא להפך, יש חוסר בכוח אדם לצערי הרב.

מוטי סמט: זה מביא אותי לנושא פרישת המורים.

מוטי סמט: נכון שאנחנו כהסתדרות המורים חתמנו על הסכם של 1300 מורים שיעזבו את המערכת, בכל מדינת ישראל, ירושלים בית ישראל קבלה מכסה של 75 פורשים בלבד.

מוטי סמט: באר שבע קבלה 90.

מוטי סמט: כל הצפון קיבל פי שלוש.

מוטי סמט: העיר הגדולה בישראל, שזה כולל את המנהלים, זה כולל מורים גננות וכולל מורי מכללה.

מוטי סמט: בירושלים ארבע מכללות שלהן נרשמו מעט מאד תלמידים ומספר אנשים שחייבים לפרוש מהמערכת גבוה מאד כי אין תעסוקה.

מוטי סמט: עד כדי כך שהאנשים במכללות נדרשו לתת מתנה לשנה אחת בין 4 ל- 6 שעות כדי לשמור על חבריהם במערכת.

מוטי סמט: מה נשאר באופן אמיתי לפרישה?

מוטי סמט: אני מדבר על פרישה מוקדמת מרצון, כאשר הבקשה והדרישות לצאת מהמערכת מתקרבים ל- 800 איש.

מוטי סמט: צא ולמד באיזה מערכת אנחנו חיים ומה היו הקריטריונים.

מוטי סמט: אני מדבר על המצב בכלל של ההוראה, אמנם חתמנו הסכם שמספר הפורשים שרוצים לפרוש מגילאי 50 עד 60 רע מאד, ואינני מדבר על גילאי 62 עד 67.

מוטי סמט: זה לא ]לא שהמורים שחוקים במערכת, מבקשים לפרוש ואנחנו לא יכולים לתת להם.

מוטי סמט: בוא נבדוק כמה מורים נכנסים למערכת, לא מטעם המשרד, מטעם עמותות או חוזים אישיים.

בן ציון נמט: חשבתם לנייד חלק מהמורים לחינוך הערבי?

מוטי סמט: תביא את זה לדיון בישיבה, נשקול את זה, על מה אתה מדבר?

מוטי סמט: רוצה גם הפוך?

מוטי סמט: זה לא רציני וזה לדיון בשולחן הזה.

מוטי סמט: זה דיון מלא נפץ, זה לא המקום וחבל שאמרת את זה כאן.

מוטי סמט: צא ולמד, איזה מערכת לא נורמאלית אנחנו חיים בה.

מוטי סמט: רציתי פגישה עם ראש העיר, זה לא יצא לפועל ואני אומר לך קח את רכס שלמה, דברנו על שיכונים לזוגות צעירים.

מוטי סמט: הייתי בתחילת התכנית ותוך ארבע שנים לא יאומן מה קרה שם.

מוטי סמט: תראה את מספר התלמידים, , מספר זוגות צעירים.

מוטי סמט: לחינוך הממלכתי והחינוך הממלכתי –דתי, היה קשה לתפוס כמה גבעות ולבנות.

מוטי סמט: רכס אחד, 2400 זוגות צעירים נכנסים לשם, משפחות ברוכות ילדים וברוך השם החינוך החרדי גדל, אין לנו תשובות.

מוטי סמט: הבת הגדולה שלי מחנכת כיתה שמינית במודיעין באולפנא, רצתה להישאר בירושלים בשכונת גילה, היא נדדה למודיעין, כשאני מגיע למודיעין אני רואה 95% מהקהילה שבתי חיה בה הם ירושלמים, הם אומרים לא קבלנו תשובות בירושלים וכאן קיבלנו תשובות.

מוטי סמט: גם ברמת בית שמש אותו דבר, 86% מהאוכלוסייה הם ירושלמים ואיש לא נותן את דעת.

מוטי סמט: תראה את בתי הספר, אורט רמות בירושלים, שהיו בה 24 כיתות בחינוך הממלכתי הפכו לשבע כיתות, בבית הספר הממלכתי הגדול ביותר בירושלים.

מוטי סמט: בית הספר הזה עומד להיות מחוסל ולהתאחד עם בית ספר אחר.

מוטי סמט: לאן הגענו?

מוטי סמט: זו לא רק נורה אדומה, זו שריפה.

מוטי סמט: ברמות יש 52 אלף תושבים.

בן ציון נמט: יש כיתה א אחת בבית הספר הממלכתי.

מוטי סמט: אתה מחזק אותי.

מוטי סמט: ביום כזה הייתי מצפה שמערכת החינוך תשב במועצת העיר בדיון מקיף ותדבר על בינוי ולא על חינוך.

מוטי סמט: על בינוי, על תשתית.

מוטי סמט: אני יודע דברים מעבר למה שאני יכול לומר כאן על תכניות ולאן המבנים יעברו בעתיד מה שיצור אנדרלמוסיה בלתי רגילה והתפוצצות בלתי רגילה.

מוטי סמט: אם הגענו למצב שתהיה נדידת עמים ממזרח למערב ומבנים במערב יינתנו למזרח ושם הבעיה היא פי 10 יותר גדולה, אנשים לומדים במקלטים ובתת תנאים.

מוטי סמט: גם שם אני מבין, אין בנייה.

מוטי סמט: האוכלוסייה שם גדלה פי 4, במקביל לאוכלוסייה החרדית.

מוטי סמט: אנשי הממלכתי דתי הם אנשי ציונות יוצאים מהכלל, רגועים ושקטים, לא נלחמים, ואין צועק וזועק, אז זה עובר לסדר היום.

מוטי סמט: אני לא רוצה לדבר רק על חינוך, לא חסרים גבעות בירושלים כמו רכס שלמה, וצריך להקים 80,000 עד 100,000 יחידות דיור.

מוטי סמט: זה יביא זוגות צעירים פלוס תעסוקה, אבל הכול עובר לסדר היום.

מוטי סמט: אינטל עוברת, תראו כמה מכוניות עולים להר החוצבים, הילדים לומדים מחוץ לעיר, ההורים באים לכאן, עובדים שמונה שעות , חוזרים לוילות שלהם וירושלים הולכת ומזדקנת.

אלי הוכנברג: מה לגבי החינוך הפרטי בירושלים?

בן ציון נמט: אין חינוך פרטי בירושלים.

בן ציון נמט: במגזר הערבי יש חינוך פרטי, רוב החינוך הוא מוכר שאינו רשמי אבל לא פרטי.

בן ציון נמט: במערב ירושלים ישנו בית ספר אחד בלבד שנקרא בית ספר דמוקרטי שיש בו 70 תלמידים.

מוטי סמט: אני רוצה להעיר הערה חשובה, דווקא היום בוועדת החינוך בירושלים, אני מתבייש לשבת עם פחות ממניין אנשים.

מוטי סמט: זה מראה על התייחסות.

מוטי סמט: היו"ר אלכס מילר: אין ספק.

מוטי סמט: זה לא כבוד גדול לדון ביום ירושלים על חינוך בירושלים במאמץ כזה.

אלכס מילר: אנחנו נסכם כך שקודם כל נצטרף לפנייה של ועד הורים של העיר ירושלים, ואולי נוסיף פניה נפרדת של ועדת החינוך, שחלק מהכסף שיועבר לטובת העיר יהיה צבוע לטובת החינוך ואני מקווה שהכסף הזה יוכל לעזור גם בבניית כיתות שדברת עליהם וגם בנושא של פרישת המורים.

אלכס מילר: אני מאמין שזה צריך להיות מסוכם גם עם יו"ר הוועדה הרב מלכיאור, שוועדת החינוך תקיים ישיבה מיוחדת בנושא העיר ירושלים עקב התלונות על ראש העיר.

אלכס מילר: כשתהיה הישיבה הזמנה תצא גם לראש העיר , שיהיה מחויב להגיע לישיבה ולתת הסברים עד כמה הדברים נכונים.

אלכס מילר: אנחנו נמשיך לעודד את עניין הבניה ועידוד לזוגות צעירים בירושלים שזה יכול להעלות גם את האחוזים שלומדים בחינוך הממלכתי והממלכתי דתי, שזה מה שאנחנו גם רוצים.

אלכס מילר: אני מודה לכולם הישיבה נעולה.