ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 182, 2007-04-25 09:15

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להתחיל שבוע של ועדות מאוד מקוצר.

מיכאל מלכיאור: בואו נתחיל עם פרשת השבוע.

משה גפני: קראנו בהפטרה לפני שבוע על כך שדוד המלך רקד לפני ספר התורה, ומיכל אשתו שהיתה הבת של שאול שאלה אותו למה הוא רוקד לפני ספר התורה ומתבזה - ונגלית כאחד הריקים.

משה גפני: דוד המלך עונה לה: לכן, בחר בי ה' מאביך, ומכל ביתו.

משה גפני: היא מתכוונת באמת לטובתו ושואלת אותו מדוע הוא - המלך - מתבזה לפני כולם, והוא לעומת זאת מקניט אותה, והוא מכניס את עניין הדחתו של שאול על-ידי הקדוש ברוך הוא, ואת כל משפחתו.

משה גפני: הוא אמר לה תשובה מאוד פשוטה, הוא אמר לה שהקדוש ברוך הוא הדיח את אבא שלה בגלל שהוא התחשב בתקשורת.

משה גפני: הוא אמר: העם חמל על הצאן, פחדתי ממנו, היתה מהדורת "מבט" שבה שאלו איך הולכים לפגוע בצאן של עמלק.

משה גפני: שאול באמת לא עושה את מה שהקדוש ברוך הוא אמר לו, הוא פחד מהתקשורת.

משה גפני: המשיך דוד ואמר לה: מה את רוצה שאני אעשה עכשיו?

משה גפני: שאני גם אפחד מהתקשורת, ושתהיה כתבה ב"הארץ" שרקדתי לפני ספר תורה?

משה גפני: אני מלך שלא אמור להתחשב בתקשורת, אלא לעשות את מה שה' אומר.

מיכאל מלכיאור: אני אקשר את דבר התורה ליום העצמאות שחגגנו השבוע.

מיכאל מלכיאור: בפרק פ"ז בתהילים אנחנו קוראים: "לבני קורח מזמור שיר יסודתו בהררי קודש.

מיכאל מלכיאור: אוהב ה' שערי ציון מכל משכנות יעקב, נכבדות מדבר בך עיר האלוהים סלה, אזכיר רהב ובבל ליודעי, הנה פלשת וצור עם כוש, זה יולד שם, ולציון ייאמר איש ואיש יולד בה והוא יכוננה עליון..." חוץ מהשבח לציון והרי קודש, הפסוקים האלה מדברים על כך שאנשים מיוחסים למקום שבו הוא נולדו.

מיכאל מלכיאור: על אדם חשוב שנולד בצור, אומרים: "הוא בא מצור".

מיכאל מלכיאור: כל אחד מיוחס למקום הולדתו, חוץ ממקום שקשור לציון.

מיכאל מלכיאור: כאשר מקום ההולדת קשור לציון שם ייאמר "איש ואיש יולד בה".

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, כל איש שמחובר איכשהו לציון, כבר מיוחס אחרי ציון.

מיכאל מלכיאור: כאשר ש"י עגנון קיבל את פרס נובל לספרות בשטוקהולם, הוא פתח את הנאום בזה שהוא נולד בציון, בירושלים, על אף שמבחינת העובדות הביולוגיות כל אחד שמכיר את ההיסטוריה שלו יודע שהוא היה גליצאי מוחלט, וכך הוא גם כתב מתחילת הכתיבה שלו ועד לפטירתו.

מיכאל מלכיאור: אבל, הוא מתייחס לציון.

מיכאל מלכיאור: הגמרא אומרת דבר מאוד מעניין שנמצא גם בפשט לדעתי.

מיכאל מלכיאור: הגמרא מסבירה מה זה "איש ואיש", למה פעמיים?

מיכאל מלכיאור: הגמרא אומרת אחד הנולד בה ואחד המצפה לראותה.

מיכאל מלכיאור: כלומר, למי שנולד בציון יש אותו מעמד כמו שיש לזה שמצפה לראות את ציון.

מיכאל מלכיאור: הגמרא ממשיכה בוויכוח מאוד מעניין בין אביי לרבא בשאלה האם יותר טוב להיוולד פה, או יותר טוב לצפות לראות את ציון?

מיכאל מלכיאור: אביי אומר שאחד שנולד פה בארץ שווה כמו שניים מחוץ לארץ.

מיכאל מלכיאור: רבא אומר, לא.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר כמעט ההיפך.

מיכאל מלכיאור: רבא אומר שאחד שמצפה לראותה וגם מגשים את זה ובא לפה מבבל, שווה לשניים שנולדים פה.

מיכאל מלכיאור: אפשר לשאול מהי משמעות הוויכוח הזה?

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנשים שנולדים פה וחיים פה מאז לידתם, המדינה והארץ הזאת הם דבר טבעי עבורם, וזה דבר שהוא מובן מאליו.

מיכאל מלכיאור: לעומת זאת, אחד שנולד בחוץ לארץ ומצפה לראותה, יש לו איזשהי התרגשות אחרת.

מיכאל מלכיאור: כל פעם שאני בתפוצות אני מבקר בבתי ספר יהודיים.

מיכאל מלכיאור: מדובר בבתי ספר נפלאים, ולפעמים יוצא לי הלב מקנאה כשאני מסתכל על רמת החינוך שישנה שם, ואיזה אהבת ציון יש שם.

מיכאל מלכיאור: הכול טהור, הכול נקי, הכול מלא אהבה בלי לפעמים הציניות.

מיכאל מלכיאור: יש ודאי יתרון מסוים בציונות של מי שמצפה לראותה, ולא מי שנולד בה.

מיכאל מלכיאור: מצד שני, יש יתרון גדול מאוד למי שחי את המציאות ומתאם את החזון עם המציאות.

מיכאל מלכיאור: מאחר וזהו ויכוח לא בהלכה, אלא במחשבה, אפשר להגיד שאנחנו פוסקים לפי שתי הדעות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם מחוברים פה לציון ולמציאות היום יומית, אבל אנחנו עדיין מסוגלים לראות שיש עוד דרך לעשות עד שאנחנו נשלים ונתקן את כל מה שדרוש תיקון פה, ועד שנראה בהתגשמות החלום הציוני, החלום ש"לציון ייאמר איש ואיש יולד בה, והוא יכוננה עליון".

מיכאל מלכיאור: הקדוש ברוך הוא גם ייתן לנו את הכוח להגשים.

מיכאל מלכיאור: כאן אנחנו מתחברים לעבודה שאנחנו צריכים לעשות הבוקר – להגשים את כל השאיפות, את כל החזון, ונראה גאולה שלמה במהרה בימנו.

מיכאל מלכיאור: בשבוע שעבר אנחנו קיבלנו החלטה בעקבות כל הדברים שאנחנו ראינו מסביבנו, ואני לא ארחיב על זה, שאנחנו נקים ועדת משנה של ועדת החינוך שתיקרא ועדת משנה לענייני השכלה גבוהה, שתטפל בכל הנושאים של ההשכלה הגבוהה בכלל, ובפרט בנושאים שנוגעים למעמד הסטודנטים, שכר הסטודנטים וכל מה שקשור בכך.

מיכאל מלכיאור: ביקשתי ממספר חברים להצטרף לוועדה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אף על-פי שזה לא מקובל, אבל בגלל כובד הנושא, החלטתי לעמוד בעצמי בראש ועדת המשנה.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, ביקשתי מעמיתי חבר הכנסת אלכס מילר שהוא ראש השדולה של הסטודנטים בכנסת והוא מאוד פעיל, להיות ממלא מקום יושב הראש.

מיכאל מלכיאור: הוא קיבל זאת על עצמו.

מיכאל מלכיאור: אני גם מתכוון לתת לו מקום מרכזי בניהול העניין.

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר, ממילא המסקנות חוזרות למליאת הוועדה לקבלת החלטות.

מיכאל מלכיאור: חברי הכנסת הבאים הסכימו להיות חברים בוועדה: חבר הכנסת זבולון אורלב, חברת הכנסת רונית תירוש, חבר הכנסת זאב אלקין, חבר הכנסת זחאלקה, וחבר הכנסת סילבן שלום.

משה גפני: אני מבקש להוסיף את חבר הכנסת הלפרט.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת הלפרט הוא חבר כנסת חשוב בוועדה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אבל, הוא לא היה באף אחד מהדיונים בנושאים שטיפלנו בהם בהשכלה.

משה גפני: אז הוא יהיה.

מיכאל מלכיאור: שנית, זוהי ועדת משנה.

מיכאל מלכיאור: אם אנחנו כבר לוקחים את כולם אז אפשר לעשות את זה במליאת הוועדה ולא כוועדת משנה.

מיכאל מלכיאור: בוועדת משנה יש בדרך כלל שלושה-ארבעה חברים מתוך מליאת הוועדה.

מיכאל מלכיאור: בגלל כובד הדברים ובגלל שאנשים ביקשו להיות חלק בעניין, הוספתי את כל מי שביקש להיות חלק.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, אין טעם להוסיף עוד.

זאב אלקין: הם חברים להיות ועדה, נכון?

מיכאל מלכיאור: בוודאי.

זאב אלקין: האם חבר הכנסת אורלב לא הוחלף בחבר הכנסת גבאי?

מיכאל מלכיאור: לא.

משה גפני: האם אתה יכול לומר שוב את שמות חברי הוועדה?

מיכאל מלכיאור: החברים הם: סילבן שלום, זחאלקה, אלקין, תירוש, אורלב, מילר ואנוכי.

מיכאל מלכיאור: יש כאן גם איזון.

מיכאל מלכיאור: יש ארבעה חברים מהקואליציה, ושלושה מהאופוזיציה.

משה גפני: אני חושב שזהו דבר שהוא איננו מקובל מכיוון שההשכלה הגבוהה חשובה מאוד ליהדות החרדית, ולכן צריך שיהיה שם חבר כנסת חרדי.

משה גפני: אני השתתפתי כממלא מקומו של הרב הלפרט בחלק מהדיונים על ההשכלה גבוהה, לא בכולם.

משה גפני: ראוי שיהיה שם חבר כנסת חרדי.

משה גפני: השכלה גבוהה היא דבר חשוב ליהדות החרדית.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מבקש שאתה תחשוב על העניין הזה.

מירב ישראלי: את ההרכב אפשר לשנות.

מירב ישראלי: מצביעים על ההקמה ועל היושב ראש.

מיכאל מלכיאור: כל אחד מוזמן לדיונים, ההצבעה תהיה ממילא במליאת הוועדה.

מיכאל מלכיאור: לכן, בואו נעשה את זה כך.

מיכאל מלכיאור: הוא יהיה רצוי ומוזמן לכל ישיבה כפי שגם הרב אמסלם וחברים נוספים רוצים להיות.

מיכאל מלכיאור: אדרבה, זה רק טוב.

דוד רותם: הייתי מציע לא לסטות מהנוהל המקובל.

דוד רותם: בהיותך יושב-ראש הוועדה, אתה ממילא חופף עליו כל היום.

דוד רותם: לכן, ראוי היה שחבר הכנסת אלכס מילר יעמוד בראש הוועדה.

דוד רותם: קודם כל, פה יש אולי יתרון לגיל הצעיר.

דוד רותם: הוא מדבר בשפה של הסטודנטים היום.

דוד רותם: הוא גם היה יושב-ראש הסתדרות הסטודנטים, הוא בקי בנושא, הוא גם יושב-ראש השדולה.

דוד רותם: אם אנחנו באמת רוצים שיתוף פעולה וקשר עם הסטודנטים, עדיף לעשות את זה כך.

דוד רותם: אדוני היושב ראש, אתה ממילא חופף עליו מעל משום שאתה יושב-ראש הוועדה, וממילא ההצבעות באות בסופו של דבר למליאת הוועדה.

דוד רותם: זה לא עניין אישי, אלא עניין של התועלת באמת מקיומה של הוועדה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני אומר לך בכנות שאני שקלתי את הדבר, ויש כמה וכמה סיבות.

מיכאל מלכיאור: מה שאנחנו עושים פה הוא קצת חריג.

מיכאל מלכיאור: זה בא גם כדי לבטא תהייה על כמה מההחלטות שהתקבלו בממשלה בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים מה קורה מסביבנו בנושא ההשכלה הגבוהה, וזה נראה כקריסה של הדבר.

מיכאל מלכיאור: כמה וכמה חברים שהסכימו להיות בתנאים האלו כחלק מהוועדה, עמדו על כך שזה יהיה במליאה, או שאני אהיה יושב הראש של העניין, אחרת אנחנו לא נעשה את זה כוועדת משנה, אלא נעשה את זה כמליאה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מוכן לא לקחת נושא כל כך מרכזי של הוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני גם דיברתי עם אלכס על זה.

דוד רותם: זה ממילא יגיע לוועדה.

מיכאל מלכיאור: זה יגיע לוועדה כמסקנות.

מיכאל מלכיאור: יש פה תהליך שהוא תהליך חשוב, וזה לא רק עניין של סטודנטים, אלא גם כל עניין תקציבי ההשכלה הגבוהה, של ראשי ההשכלה הגבוהה ומרצים, זה כל הדבר ביחד.

מיכאל מלכיאור: בגלל שראיתי את התרומה של חבר הכנסת אלכס מילר כתרומה ייחודית, עשיתי גם דבר שהוא לא מקובל והוא למנות ממלא מקום שאני אתן לו חלק מרכזי בהובלת העניין.

מיכאל מלכיאור: כך גם אמרתי לו, וכך גם סיכמתי איתו.

מיכאל מלכיאור: אם זה לא מקובל על כולם אז אני לא אעלה את זה.

אברהם רביץ: השאלה היא, האם אתה מסוגל להמליץ לפטר את שוחט?

מיכאל מלכיאור: כבוד הרב רביץ, יש פה ודאי התרסה מסוימת בלשון המעטה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמליץ המלצות שתהיינה לפי כל התגובות שהיו פה, מאוד שונות ממה שעומד כנראה להתקבל בוועדת שוחט גם בנושא שכר הלימוד.

מיכאל מלכיאור: כחברי ועדה אני רוצה לשאול אתכם האם האיזונים שעשינו פה מקובלים עליכם?

מיכאל מלכיאור: אם כן, נלך על זה.

מיכאל מלכיאור: אם לא, אני מושך את זה.

חיים אמסלם: הרב מלכיאור, כדאי לאמץ את הצעתו של חבר הכנסת גפני לגבי הרב הלפרט אם אנחנו כבר מדברים על איזונים.

חיים אמסלם: כך כולם ימצאו את ביטויים בוועדת המשנה.

אברהם רביץ: לנו ולש"ס יש ביחד סיעה של 17 חברים, האם ל-17 חברים לא יהיה ייצוג שם?

מיכאל מלכיאור: בסדר, אני מוכן להוסיף.

מיכאל מלכיאור: אבל לשם האיזון של האופוזיציה והקואליציה אני אוסיף כבר שני יהודים חרדים מהסיעה של ה-17.

משה גפני: מהסיעה של ה-18.

מיכאל מלכיאור: אני אוסיף גם את הרב אמסלם.

משה גפני: האם זה ייתכן שבוועדה לנושא ההשכלה הגבוהה אין נציג למפלגות החרדיות?

משה גפני: האם ההשכלה הגבוהה לא מעניינת אותנו?

משה גפני: תסתכלו גם איך זה מתקבל ציבורית.

משה גפני: זה גם לא יפה ציבורית.

מיכאל מלכיאור: בסדר, נצרף גם את הרב הלפרט וגם את הרב אמסלם, וכך יהיה לנו גם רוב רבנים בוועדה.

מיכאל מלכיאור: האם ההרכב הזה מקובל על כולכם?

מיכאל מלכיאור: מי בעד ההצעה כפי שהיא מופיעה?

דוד רותם: אנחנו מצביעים גם על היושב ראש, וגם על ממלא מקומו?

מיכאל מלכיאור: כן, כולם.

מיכאל מלכיאור: ה צ ב ע ה בעד – 7 נגד - אין ההצעה נתקבלה.

מיכאל מלכיאור: בעד - 7, אין מתנגדים, ההצעה התקבלה.