ועדת המשנה לעניין הקמת בית חולים באשדוד, כנסת 17, פרוטוקול מספר 1, 2007-03-14 14:00

יעקב ליצמן: אני פותח את ישיבת ועדת המשנה לעניין בית חולים באשדוד.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לשר.

יעקב ליצמן: בבוקר, בדרך כלל ברוב הישיבות, רק האופוזיציה משתתפת.

יעקב ליצמן: היום היה חמש-אפס, אחר כך חמש-אחד, אז מה אתה מצפה?

ליאת קרפטי: עוד מעט מישהו יחליף את שר הבריאות והוא ינסה להגיע.

יעקב ליצמן: אני מאוד מכבד את זה.

יעקב ליצמן: לפי ההרכב אני רואה שמר אבי גבאי לא מגיע.

יעקב ליצמן: טרוניה יש לי על זה, כי זה לא מה שירון זליכה הבטיח לי.

יעקב ליצמן: אני רוצה לעדכן את השר, אדוני, בגלל זה מצאנו חשיבות ל---

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לבטל את הרוויזיה.

יעקב ליצמן: ביטלתי.

יעקב ליצמן: שתי רוויזיות - בוטל.

יעקב ליצמן: אורית התקשרה אליי, נפגשה עם ציטרמן ואני ביטלתי גם את הנושא של שיכון.

יעקב ליצמן: אושר וביטלתי את הרוויזיות.

יעקב ליצמן: אמרתי לשר ועשיתי את זה מיד.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לשר כך: אתמול היתה לנו ישיבה ראשונה של ועדת המשנה.

יעקב ליצמן: מר ראובן ריבלין, אני רוצה שתאשר את מה שאני הולך להגיד, כי אני הולך להיות קצת חריף.

יעקב ליצמן: זה היה פשוט מביש להיות חבר כנסת אתמול.

יעקב ליצמן: ממש ככה.

יעקב ליצמן: חבל שאין לנו פרוטוקול מאתמול להיום, אבל אם תקרא את הפרוטוקולים...

יעקב ליצמן: גם נציגת המינהל אמרה אתמול אחרת ממה שאמרה לפני כמה חודשים, 8-7 חודשים, מיולי.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות - שלחתי אותו לשאול שאלות, קיבלתי תשובות ש...

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד דברים חריפים, אני מכבד פקידים.

יעקב ליצמן: משכורות מילא, זה באדמה, אבל לפחות כבוד צריך לתת להם.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לזה, ולכן חברי ועדת הכספים החליטו לפני שבועיים, אדוני השר (אני אומר את זה כדי שתבין על מה הרוגז כאן), שלא יכול להיות שיש חוק ולא מקיימים אותו.

יעקב ליצמן: אם היינו רואים שיש התקדמות ועושים את הצעדים הנכונים, ומתקדמים, גם אני מבין שאי אפשר להקים בית חולים מאתמול ל- 1.1.2007, כי זה החוק.

יעקב ליצמן: גם אני מבין את זה.

יעקב ליצמן: אבל כשעושים את כל הדברים כדי לטרפד,כשראש עיריית אשדוד אתמול אמר שאתמול זה היה התרגיל החדש של מינהל, תרגיל 77, אני תיקנתי אותו, זה בערך התרגיל ה-400, 500, כי כל יום יש תרגילים ואני לומד מהתרגילים, כי זה גם בא לשימוש בשבילי.

יעקב ליצמן: אז צריך לדעת שאנחנו, ועדת הכספים, האלטרנטיבה שיש לנו להכריז בפני כולם שכפי שהממשלה לא מקיימת את החוק של בית החולים, אנחנו קוראים לציבור להפסיק לשלם מס הכנסה.

יעקב ליצמן: זה אותו חוק.

יעקב ליצמן: אין שום סיבה לשלם מס הכנסה, למה?

יעקב ליצמן: כי החוק אומר, צריך לשלם?

יעקב ליצמן: אותו חוק אומר שהיה צריך להיות בית חולים עד ה-1.1.2007.

יעקב ליצמן: זה שהאוצר ניסה כל פעם לבטל את זה בכל מיני חוקי הסדרים.

יעקב ליצמן: אדוני השר, אתה יודע שאם האוצר רוצה לתת לך כסף, אין לך מזה כלום.

יעקב ליצמן: אם הוא נותן, אז יש, נכון?

יעקב ליצמן: עם רצון טוב, אין שום דבר.

יעקב ליצמן: רציתם הרבה פעמים להעביר את זה, כל שנה, אני שמח להודיע לך, אדוני, שמאז שאני יושב ראש ועדה, נדמה לי מהפעם הראשונה, כל שנה ניסיתם, כל שנה נכשלתם.

יעקב ליצמן: ואני יכול להבטיח לך שזה מעולם לא יהיה.

יעקב ליצמן: הפוליטיקה יותר חזקה מכם.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד את זה.

אמנון כהן: אבל לטרפד הם יכולים .

יעקב ליצמן: היו פעם-פעמיים מכרזים, לא הצליחו.

יעקב ליצמן: אז על פי החוק שעבר, אם היה מכרז, אין, אז יש גוף שרוצה לשלם, לא מבקש סיוע ממשלתי, לא מבקש כסף מהממשלה.

יעקב ליצמן: הוא מוכן לשלם, להביא כסף.

יעקב ליצמן: אני אומר לך, רפואה וישועה, אני טוב איתם, אני עוזר להם.

יעקב ליצמן: אני מוכן להביא כסף אליהם.

יעקב ליצמן: מדבר בשמם כרגע.

יעקב ליצמן: אני לא חלק מהגוף, אבל אני מדבר בשמם.

יעקב ליצמן: הם מוכנים (בוא נגיד את זה פשוט) להביא את כל הכסף לבית החולים.

יעקב ליצמן: עכשיו, היה שטח שם של בית חולים, היה שטח, מיועד, מיוחד.

יעקב ליצמן: השטח הזה.

יעקב ליצמן: לא בנו בית חולים, אז המינהל החזיר את השטח הזה.

יעקב ליצמן: בא ראש העיר ואומר, 'כרגע תחזיר לי את השטח הזה ואני כן רוצה בית חולים'.

יעקב ליצמן: כמה שטחים יש לכם שאנשים לא מחזירים לכם?

יעקב ליצמן: היו פעמים שכן החזירו, היה בסדר, הוא החזיר.

יעקב ליצמן: עכשיו הוא אומר 'תנו לי את זה חזרה, כי יש גופים שונים ורציניים שרוצים לבנות את בית החולים'.

יעקב ליצמן: אתמול, אני אגיד לך את האמת, עד הרגע הזה לא הבנתי בדיוק מה שהיא רצתה.

ראובן ריבלין: אולי אני אעזור לך להסביר.

ראובן ריבלין: המגזר שבו אנחנו כרגע דנים זה המגזר שעליו אחראי השר הנכבד.

ראובן ריבלין: מינהל מקרקעי ישראל.

ראובן ריבלין: אני רוצה כרקע לומר שההתנגדות של הממשלה לחוק, והוא עבר על אפה וחמתה של הממשלה, הוא ברמה של האסטרטגיה הרפואית בישראל, שלא צריך בית חולים באשדוד.

מאיר שטרית: של משרד הבריאות.

ראובן ריבלין: כן, לא רק של משרד הבריאות.

ראובן ריבלין: משרד הבריאות לא מתנגד לאף בית חולים, אבל הוא, כשיש סדר עדיפויות והאוצר נותן סכום כזה או אחר, אז ברור שמשרד הבריאות---

מאיר שטרית: משרד הבריאות רוצה להקים בית חולים באשדוד, אף אחד לא מפריע לו, הוא יכול להקים בית חולים באשדוד.

ראובן ריבלין: הואיל ואדוני היה גם שר האוצר וגם השר המשפטים וגם עכשיו, ברגע זה, אתה נוגע לכול.

ראובן ריבלין: היו שלושה ניסיונות לבטלו בחוקי ההסדרים וכולם נפלו, אנחנו נמצאים כרגע במצב שבו אמצעי הטרפוד שהממשלה מציבה הם קשים ועכשיו איפה אתה נכנס לתמונה?

ראובן ריבלין: כמובן שכל קרקע שהופקעה שייכת למינהל מקרקעי ישראל, אם אין לה בעלים פרטיים, ומינהל מקרקעי ישראל קיבל מהעירייה את הקרקע לאחר שנערכה עליה פרוגרמה.

ראובן ריבלין: היתה פרוגרמה שבה ביקשו לבנות בית חולים, אמר האוצר בתחכום רב, ולא הבינה את זה הרשות המקומית, למה להקים בית חולים?

ראובן ריבלין: בית חולים צריך את כל המבנים הנלווים, להקים למעשה עיר רפואה, (אתה תתחיל לצחוק, אז אני מזהיר אותך – אל תצחק) 15,000 מטרים מסחרי, מלונית, כל מיני אלמנטים שהפכו את הפרויקט---

מאיר שטרית: האוצר ביקש?

ראובן ריבלין: זו התוכנית המקורית שהעירייה התבקשה על ידי האוצר, כי אמרו שאחרת לא יצליחו להעביר מכרז.

מאיר שטרית: רצו לעשות מרכז מסחרי עם חדר מיון מקדימה.

יעקב ליצמן: האוצר רצה מלונית שבתוכה יהיה מיון קדמי.

יעקב ליצמן: זה נכון.

יעקב ליצמן: זה בדיוק מה שהאוצר רצה.

ראובן ריבלין: לימינך יושב לא רק חבר שלי לשעבר, אלא גם חבר שלי היום, ואחד שהיה כבר שר בכל המשרדים בממשלה, הוא כבר עשה סבב.

ראובן ריבלין: הוא היה בכל המקומות שיושבים השרים.

ראובן ריבלין: הוא ישב בממשלה, למעט מקום אחד שעדיין הוא לא ישב.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, הממשלה הנחתה את עיריית אשדוד בצורה כזו שעיריית אשדוד עשתה את הפרוגרמה שהממשלה ביקשה.

ראובן ריבלין: כי למה?

ראובן ריבלין: הם אמרו, 'אחרת לא נוכל ליצור מכרז שיהיה אטרקטיבי'.

ראובן ריבלין: התברר שהצורה של הפרוגרמה היא כזו שלא יכול להיות אדם שילך למכרז הזה.

ראובן ריבלין: הוא יבוא ויאמר, מי שרוצה מסחרי, יאמר, 'אל תבלבל לי במוח עם בית חולים'.

ראובן ריבלין: ומי שיאמר בית חולים, יאמר, 'אותי אל תבלבל עם מסחר'.

ראובן ריבלין: החוק הזה של חברת הכנסת סופה לנדבר הוא חוק שמתכוון לבית חולים ולא למרכז מסחרי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אנחנו רוצים למצוא בן אדם שירצה לבנות בית חולים, לא מרכז מסחרי.

ראובן ריבלין: בפני מינהל מקרקעי ישראל עומד מצב שבו הקרקע הזאת מיועדת לתוכנית שהיא יועדה.

ראובן ריבלין: עכשיו צריך לעשות הפרדה בתוכנית.

ראובן ריבלין: הפרדה.

ראובן ריבלין: את המרכז המסחרי להשאיר למינהל, שימכור אותו למי שהוא רוצה, לכל המרבה במחיר, לפי איזה קריטריונים שאתה תקבע, אבל יפריד אותו מהמכרז של בית החולים.

ראובן ריבלין: זה דבר שהשר צריך להיות ער כראש מועצת המינהל.

ראובן ריבלין: זה הדבר הראשון, כי בלי זה לא יקימו לעולם בית חולים.

ראובן ריבלין: הדבר השני הוא איך אנחנו יוצרים מכרז ועל פי מה.

ראובן ריבלין: אם יפרידו את התוכנית, דמי החכירה הם 3%, גרושים, לצורך בית חולים ולכן כל מי שיקבל במכרז את.

ראובן ריבלין: ..

מאיר שטרית: היועצת המשפטית של המינהל?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: כמה אחוזים?

רחל זכאי נוימן: תלוי למה.

רחל זכאי נוימן: לבית חולים דמי חכירה סמליים.

ראובן ריבלין: אני מתנצל, דמי חכירה סמליים.

ראובן ריבלין: אמרתי 3%, יכול להיות שאצלי 3% זה סמלי.

ראובן ריבלין: דמי חכירה סמליים.

ראובן ריבלין: קודם כל, אנחנו רוצים שהמצב ייהפך לכזה שהוא יהיה זמין ואנחנו רוצים שאתם תאפשרו לנו---

מאיר שטרית: אני רוצה להבין.

מאיר שטרית: כשמדובר על בית חולים ציבורי, מדובר על מחירים כאלה.

מאיר שטרית: כשמדובר על בית חולים פרטי, נגיד כמו אסותא בתל אביב, הוא משלם מחיר מלא.

יעקב ליצמן: אדוני השר, אני חייב להגיד לך, הוא לא שילם והוא לא ישלם.

יעקב ליצמן: אסותא לא משלם, שלא יספרו סיפורים.

רחל זכאי נוימן: אם זה לא ציבורי, אז סביר להניח שזה 2%, כי זה עדיין מוסד ציבורי, אבל זה לא סמלי, זה לא דמי חכירה סמליים.

רחל זכאי נוימן: אם זה כלכלי, זה 2%.

יעקב ליצמן: אני אומר 2%.

מאיר שטרית: לא הבנתי.

מאיר שטרית: אני מבין אותך הפוך.

מאיר שטרית: את אומרת שאם זה בית חולים פרטי---

רחל זכאי נוימן: בית חולים זה מוסד ציבורי לפי סעיף 188 ו-190.

מאיר שטרית: וכל אחד רשאי להקים בית חולים בארץ ומשלם 2% דמי חכירה?

רחל זכאי נוימן: לא, ממש לא.

רחל זכאי נוימן: לפני שמתחילים לדבר, צריך כמובן את אישור משרד הבריאות.

רחל זכאי נוימן: אם זה מנוהל ציבורית ולא כלכלית---

מאיר שטרית: על ידי מי?

מאיר שטרית: משרד הבריאות?

רחל זכאי נוימן: בית חולים הוא ציבורי.

רחל זכאי נוימן: המבחן הוא הרווחיות והכלכליות.

רחל זכאי נוימן: הצורך הוא ציבורי, ללא ספק, אבל ברגע שזה מנוהל בצורה מסחרית, התמחור הוא שונה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, לא יתנו להקים בית חולים אלא לגוף שיצביע על כוונותיו ויאושר על ידי משרד הבריאות, קודם כל.

ראובן ריבלין: עכשיו, ברגע שמוקם בית חולים, לא יתנו לכל אחד להקים בית חולים פרטי, אבל בין שהוא פרטי ובין שהוא ציבורי, בין שהוא ממומן על ידי הציבור ובין שהוא ממומן על ידי גורמים פרטיים, הוא מוסד ציבורי ולכן דמי החכירה הם 2% עד 3% (אני לא זוכר כמה).

רחל זכאי נוימן: אלא אם הוא---

ראובן ריבלין: אנחנו הורדנו את המסחרי מיד.

רחל זכאי נוימן: לקופות חולים למשל היום זה תשלום מלא.

ראובן ריבלין: אל תיכשלו ואל תכשילו אותו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לבודד אותו כרגע.

ראובן ריבלין: תשמעו ממני, תאמינו לי.

ראובן ריבלין: תנו לי לבודד אותו.

ראובן ריבלין: הוא מבין אותי הכי טוב.

ראובן ריבלין: אני מפריד את העניין של כל המבנים הנלווים שיהיו אשר יהיו ואשר בהחלט יכולים---

יהודה רון: הם חלק מבית החולים, הם לא קיימים בכלל.

יהודה רון: לא צריך להפריד אותם.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שהיה פה אתמול אינג'ניר צירקל, שהוא ראש העיר, והוא הודיע שהוא יכול להפריד את התוכנית.

יהודה רון: למה להפריד?

ראובן ריבלין: כי אם לא, את הקרקע תצטרך לשווק יחד---

יהודה רון: רק לבית חולים.

יהודה רון: ככה ביקשנו, שהקרקע של ה-70 דונם יהיו רק לבית חולים.

ראובן ריבלין: עזוב את משרד הבריאות.

ראובן ריבלין: משרד הבריאות – תיכף נגיע אליך.

מאיר שטרית: אתם רוצים שכל הקרקע תהיה בית חולים?

יהודה רון: ככה אנחנו ביקשנו.

יהודה רון: בתוך בית החולים יכול להיות חלק שהוא מסחרי, כמו שיש חנויות---

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני אומר לך, כל מה שתתיר לנו אחרי זה, בבחינת ההפרדה בין השימושים הרפואיים לשימושים הנלווים, אנחנו נקבל.

ראובן ריבלין: אם תבוא ותאמר, לשימושים הנלווים צריך לשלם, שייקחו, רק שזה לא יהיה באותו מכרז.

יהודה רון: חבר הכנסת ריבלין, דיברנו על 3,000 מטר לחנויות, לא 15,000---

ראובן ריבלין: עזוב, אני לא רוצה את משרד הבריאות עכשיו.

ראובן ריבלין: כל מה שאני מבקש ממך, היום משרד הבריאות רוצה לראות את זה מקשה אחת, הוא ביקש 3,000, קיבל 15,000.

ראובן ריבלין: כל הסיפורים האלה באו כדי להביא לידי אבסורד שבו אתה לא תוכל לשווק לי את הקרקע.

ראובן ריבלין: לא תוכל לשווק את הקרקע לצורך קיום החוק.

ראובן ריבלין: אז מה שאני מבקש זה הנחיות מפורשות ממינהל מקרקעי ישראל, מטעם השר, מה הוא צריך לעשות כדי שהוא יקבל את ה... כמובן הכול כפוף למשרד הבריאות ולאחר מכן הוא כפוף גם לחשב הכללי במשרד האוצר, על מנת שייתן לו את הפטור ממכרז, אם וכאשר אתה תדרוש---

יעקב ליצמן: אתה אומר לו שהוא יטפל בזה כבר.

ראובן ריבלין: אנחנו דיברנו עם מר זליכה אתמול.

מאיר שטרית: הוא ייתן לכם פטור ממכרז מחר.

ראובן ריבלין: אמרתי לך שהוא ייתן לי?

ראובן ריבלין: אנחנו הולכים בשלבים, זה הכול.

ראובן ריבלין: ומה שאנחנו רוצים ממך היום זה שאתה תבהיר לנו מה אנחנו צריכים לעשות כדי לקבל.

אמנון כהן: אדוני השר, הנושא הזה על שולחנה של הוועדה הרבה מאוד זמן ואני בקואליציה ואני מרגיש לא נוח שאנחנו היום מעכבים את כל התקציבים של משרדי הממשלה ויש חוזים שנחתמים, צריך לשלם משכורות ואני מרגיש לא נוח.

יעקב ליצמן: כולנו.

אמנון כהן: יחד עם זאת, הגיעו מים עד נפש.

אמנון כהן: אני חושב שכל אחד שמקבל את התפקיד שלו בעולם הזה, זה הקדוש ברוך הוא קובע.

אמנון כהן: כלומר, אתה לא סתם הגעת למקום ההוא.

אמנון כהן: לכן אולי זו אחת השליחויות האמיתיות ואני מכיר אותך בתפקידיך הקודמים ובאמת עברת, כמו שציין חברי, חבר הכנסת ראובן ריבלין, שעברת בהרבה מאוד משרדים ובכל מקום שהיית שמת חותם.

אמנון כהן: ואתה מוכר כאחד שאם אתה לוקח משהו על עצמך, אתה הולך איתו עד הסוף.

אמנון כהן: ודבר אחד אני מבקש ממך, בשיתוף פעולה מלא איתנו, בכל מקום שתרצה, בכל דיון שתחליט, קח את זה ואתה תמצא את הפתרון הנכון מבחינת משרד המשפטים, מבחינת משרד האוצר, כי היית בכל התפקידים האלה.

אמנון כהן: אגב, החשב הכללי, כל אחד מנסה בדרך זו או אחרת לשים מקלות בגלגלים, כתוצאה מזה הרבה מאוד מכתבים אני מקבל, גם כמובן תושבת העיר חברת הכנסת סופה לנדבר, אנחנו רואים שבאמת בגלל המרחקים שלהגיע לבית חולים קפלן, לפעמים מדובר בהצלת נפשות.

אמנון כהן: נאמר, המציל נפש אחת.

אמנון כהן: ..

ראובן ריבלין: אל תשכנע אותו עכשיו---

אמנון כהן: לא משכנע, אני רוצה שהוא ייקח את זה בראש סדר העדיפות.

אמנון כהן: הוא ימצא את הדרך המתאימה.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים במגזר המקצועי שלו.

ראובן ריבלין: אל תשכנע אותו אם החוק טוב או לא, יש חוק.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה, כן טוב, לא טוב, כשתהיה שר הבריאות אני בטוח שתאמר שהוא כן טוב.

ראובן ריבלין: תהיה שר הבריאות, תאמר 'הוא רע מאוד', תבוא ותבקש ותביא קואליציה רצינית שתבטל אותו.

ראובן ריבלין: אבל היום החוק קיים.

ראובן ריבלין: אין חשיבות בכלל אם זה טוב או לא טוב, צריך לבצע את החוק, עד שלא יבוטל.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך משהו אחר.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאם הוא היה באופוזיציה, הוא בטח היה דוחף.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לדעת איפה המצב.

ראובן ריבלין: דבר שני, אנחנו רוצים לדעת מה עמדתו של משרד הבריאות לגבי הקמת בית החולים באשדוד ולגבי ההמלצה שלכם על הפטור ממכרז.

ראובן ריבלין: והדבר השלישי שאנחנו רוצים מהחשב הכללי זה להבין מה יהיה אם אנחנו נביא לידי מצב שבו משרד הבריאות ייתן לנו פטור ממכרז, מינהל מקרקעי ישראל יקצה את המגרש ואנחנו נבקש מכם, במקום להיכנס למכרז שלא יעלה ולא יביא אף משקיע, להביא בפניכם אדם שמוכן להקים את בית החולים.

סופה לנדבר: שהמדינה תבנה, לא צריך לתת אפילו פטור.

ראובן ריבלין: המדינה – 'כבר באים, כבר באים'.

סופה לנדבר: בסדר, בלי שיבואו, אז שייתנו פטור.

ראובן ריבלין: לכן אני אומר, מתוך הנחה---

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ריבלין, תן לי לדייק.

יעקב ליצמן: אתמול, כשנשאלה השאלה כאן, אם אנחנו נפריד את המלונית מהשטח השני, מבית החולים, ונגיש חוק רק לבניית בית חולים פרופר, האם משרד הבריאות ימליץ כאן על בית חולים?

יעקב ליצמן: עד רגע זה אני לא יודע.

יהודה רון: אני אגיד את זה בצורה הכי ברורה.

יהודה רון: אמרנו את זה בכל הזדמנות, בוודאי באותן ישיבות שאני השתתפתי וחברת הכנסת לנדבר יודעת את זה בצורה הברורה ביותר.

יהודה רון: אנחנו בעד הקמת בית חולים, הודענו את זה, הכנו את זה במסגרת תוכנית---

יעקב ליצמן: ותכתבו את זה גם לאוצר.

יהודה רון: גם לאוצר.

יעקב ליצמן: לא, למינהל.

ראובן ריבלין: ואם האוזן שלי מוסיקלית, אתם בעד הקמת בית חולים באשדוד?

יהודה רון: באשדוד, עכשיו.

יהודה רון: בשטח שמוקצה לנושא הזה, חבר הכנסת רובי ריבלין.

יהודה רון: אין הפרדה אצלנו.

יהודה רון: .. אגב, זה היה במאה דונם, הוא צומצם ל-70.

יהודה רון: אנחנו מעולם לא עשינו הפרדה.

יהודה רון: משרד הבריאות לא ביקש הפרדה לשטח מסחרי נפרד ואותו יקצו בנפרד ולבית חולים.

יעקב ליצמן: אתה מניח ש-70 לא יישאר 70.

יהודה רון: לא משנה.

יהודה רון: מה שאנחנו הדגשנו שבכל בית חולים, כך אנחנו גם נוהגים היום, כשמגיע קהל לשם, הוא צריך לקנות פרחים, צריך לקנות פה, זה 3,000 מטרים כחלק מבית החולים.

יהודה רון: אנחנו לא רואים בזה שטח מסחרי.

יהודה רון: זה שטח בדיוק כמו שאתה עושה חניה בבית חולים, שטחי שירות לאוכלוסייה שמגיעה לבית חולים, זה לא שטח מסחרי.

ראובן ריבלין: אין בעיה, אבל זו לא התוכנית הקיימת.

יהודה רון: יפה.

יהודה רון: זה 70 דונם, את זה ביקשנו.

יהודה רון: עכשיו, חבר הכנסת ליצמן, כתבנו מכתב לשר האוצר שאנחנו בעד הקמת בית החולים.

יהודה רון: אנחנו לא יכולים, אנחנו לא מוסמכים לתת פטור ממכרז.

ראובן ריבלין: אתם בעד הקמת בית החולים במימון המדינה.

יהודה רון: החוק אומר שאם לא יהיה יזם, המדינה תקים.

יהודה רון: אנחנו בעד הקמת---

ראובן ריבלין: בית החולים בשתי הצורות.

יהודה רון: כן, אנחנו לא מתנגדים.

יהודה רון: יש חוק, אנחנו תומכים בהקמת בית חולים באשדוד.

יעקב ליצמן: זה מספק אותָך, המכתב שהם שלחו לשר האוצר?

רחל זכאי נוימן: אני לא ראיתי את המכתב שהם שלחו לשר האוצר, אז כמובן שאני לא יכולה לומר...

יעקב ליצמן: נביא לך העתק.

רחל זכאי נוימן: לא יודעת, המכתב הקודם של השר הקודם לא בדיוק אמר את זה.

רחל זכאי נוימן: השר אדרי, כשהיה שר, באפריל 2006, כתב מכתב שלא ניתן בשלב זה להמליץ על פטור ממכרז.

רחל זכאי נוימן: זה מה שיש לי.

רחל זכאי נוימן: כשר הבריאות.

רחל זכאי נוימן: אני לא יכולה להמציא ניירות.

רחל זכאי נוימן: זה כתוב.

אמנון כהן: הוא לא ביקש פטור ממכרז, הוא אמר---

יעקב ליצמן: רחל, תני לי לשאול שאלה.

יעקב ליצמן: אתמול אמרת לנו כאן שאין מכתב, את רוצה מכתב המלצה על בית חולים.

יעקב ליצמן: היא לא דיברה איתנו על פטור, אני מוכן להוציא את הפרוטוקול, היא לא דיברה מלה אחת על פטור.

יעקב ליצמן: שאלתי אותך כמה וכמה פעמים, אמרת לי, 'אני צריכה מכתב של משרד הבריאות, המלצה על בית חולים'.

יעקב ליצמן: בא משרד הבריאות, סגן המנהל הכללי, מר יהודה רון, והוא אומר 'רבותיי, אנחנו שלחנו מכתב לשר האוצר'.

יעקב ליצמן: זה שאין לך את המכתב, הוא אומר 'אני אמציא לך את המכתב, ואמרנו שאנחנו בעד זה וזה'.

יעקב ליצמן: מה הבעיה עכשיו?

יעקב ליצמן: לפני הפטור.

אבי ישראלי: המכתב הוקרא פה בישיבה והוא הובא פה לישיבה.

יעקב ליצמן: טוב.

יעקב ליצמן: מה הבעיה עכשיו?

רחל זכאי נוימן: בהנחה שקיים מכתב כזה, או ייצא מכתב כזה---

יעקב ליצמן: יצא ויש.

יעקב ליצמן: הוא אמר שיש.

רחל זכאי נוימן: אז אני חוזרת על מה שאמרתי אתמול.

רחל זכאי נוימן: אם הכוונה היא לא לתוכנית כפי שהיא היום, אלא ייעשה ההליך התכנוני הנדרש כדי לפצל את התוכנית לשני מגרשים ואנחנו נדבר אך ורק על המגרש שהוא בית חולים, את המגרש הזה שהוא בית חולים---

סופה לנדבר: אבל משרד הבריאות אומר שזה חלק בלתי נפרד.

רחל זכאי נוימן: גברתי, מה שאמר משרד הבריאות זה כמובן נכון, אבל זאת לא התוכנית.

רחל זכאי נוימן: גם אנחנו מסכימים ואין מחלוקת שכדי שבית חולים יתפקד כדווי, הוא צריך חנות פרחים וקפיטריה ואולי אפילו מלונית.

רחל זכאי נוימן: אבל זאת לא התוכנית.

יעקב ליצמן: גברת זכאי, אני שואל שאלה.

יעקב ליצמן: השטח של בית החולים זה 70 דונם?

יהודה רון: 70 דונם.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: בתיאוריה 50 דונם בית חולים, (תיאורטית, אני לא יודע, לא מכיר את התוכניות), 20 דונם---

רחל זכאי נוימן: כמה שזה ייקח.

רחל זכאי נוימן: הוא יגיד כמה נדרש.

יעקב ליצמן: תנו לי רק לשאול.

יעקב ליצמן: נניח 50 דונם בית חולים, 20 דונם מלונית, קפיטריה.

יעקב ליצמן: מה הבעיה לעשות 20 דונם ככה ו-50 דונם ככה?

יעקב ליצמן: מה הבעיה?

יעקב ליצמן: יודעים את התוכניות, יודעים בדיוק מה זה, מה הבעיה?

יעקב ליצמן: אני לא מבין.

יעקב ליצמן: מה הבעיה לפנות למינהל שירשמו, 'זה לפי זה, זה לפי זה'.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן, אל תנהל עם השר משא ומתן על דברים...

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להבהיר שעם כל הכבוד לך, היא צודקת במובן זה שכרגע לפני המינהל יש פרוגרמה שצריכים לשנות אותה.

ראובן ריבלין: אין מה לעשות.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: לא צריך לשנות.

יעקב ליצמן: לא חייבים לשנות.

יעקב ליצמן: אם חייבים לשלם בשביל זה.

יעקב ליצמן: ..

יהודה רון: על שטחי מסחר ישלמו.

יעקב ליצמן: זה בדיוק מה שאני אומר.

ראובן ריבלין: אם לא חייבים, אין לי בעיה.

מאיר שטרית: חברים, אתם נכנסים, עם כל הכבוד, לניסוחים.

מאיר שטרית: אני בכלל לא מבין, אגב, למה ועדת הכספים מתעסקת בבית חולים.

מאיר שטרית: זה לא עניין של ועדת כספים.

מאיר שטרית: זה צריך להיות ועדת העבודה והרווחה.

יעקב ליצמן: החוק עבר בוועדת הכספים.

מאיר שטרית: אני גם לא מבין למה.

יעקב ליצמן: כי היושב ראש שהביא את החוק היה חבר הכנסת ליצמן.

מאיר שטרית: אני שואל מבחינת תקנון הכנסת.

מאיר שטרית: הדבר השני, חברים, יש לכם בעיה איתי מסיבה פשוטה, כי אני מכיר את ההיסטוריה של העניין.

מאיר שטרית: ב-99' הייתי שר אוצר.

מאיר שטרית: הנושא עלה לראשונה ב-99'.

מאיר שטרית: בלי חוק.

מאיר שטרית: אז לא היה חוק בכלל.

מאיר שטרית: היתה בקשה מצד עיריית אשדוד להקים בית חולים באשדוד.

מאיר שטרית: ערב הבחירות, זה היה 99', אני גרמתי לכך שיצא מכרז של האוצר להקמת בית חולים באשדוד.

מאיר שטרית: נעשתה פרוגרמה, יצא מכרז ב-99', הייתי בקשר עם ראש עיריית אשדוד ועם עיריית אשדוד וכשר אוצר גרמתי לכך שאגף התקציבים והחשב הכללי הוציאו מכרז פומבי להקמת בית חולים באשדוד לכל החפץ בכך.

מאיר שטרית: אחרי שהמכרז יצא, הפסדנו את הבחירות.

מאיר שטרית: עזבתי את האוצר ומאז העסק לא זז.

מאיר שטרית: אחריי המכרז מת (אני לא יודע מה קרה מאז, לא עקבתי אחרי זה), עד שהגיע החוק של חברת הכנסת סופה לנדבר, שאני מודה שהתנגדתי לו, הממשלה התנגדה לו.

מאיר שטרית: הוא עבר, לחברת הכנסת סופה לנדבר היה כוח בכנסת להעביר אותו ברוב הגדול, הוא עבר בכנסת, על אפה ועל חמתה של הקואליציה.

יעקב ליצמן: בשנת 2000.

שגית אפיק: ב-2002.

מאיר שטרית: כן, וניסו לבטל את זה באמת כמה פעמים בחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: לבטל ולא ביטלו, ולא ניצלו את התקופה שחברת הכנסת סופה לנדבר לא היתה פה בשביל לבטל אותו, ואז היא חזרה.

מאיר שטרית: אדוני היושב ראש, אני לא יודע אם אתה זוכר---

יעקב ליצמן: תיקח בחשבון, אדוני, שאחרי שאני עוזב את התפקיד, המפלגה של חברת הכנסת לנדבר הולכת להיות יושבת ראש הוועדה, אז בכלל תהיה לך בעיה עוד יותר קשה.

יעקב ליצמן: אז תגמור איתי.

מאיר שטרית: אני רוצה להזכיר לך ישיבה מלפני שנה כמעט שאני באתי לפה.

מאיר שטרית: הייתי בישיבה שדנה בעניין הזה ואני רוצה להזכיר לכם, זה בטח כתוב בפרוטוקול, אתם יכולים לראות.

מאיר שטרית: מה אמרתי אז בישיבה?

מאיר שטרית: אמרתי, חברים, יש דרך אחת להקים בית חולים באשדוד, אם באמת יש יזם פרטי שרוצה להקים.

מאיר שטרית: צריך להקצות את הקרקע, לצאת עם הקרקע למכרז פומבי.

מאיר שטרית: מי שיזכה, שיבנה.

מאיר שטרית: זו הדרך הכי פשוטה והכי טובה.

מאיר שטרית: מכרז פומבי.

אמנון כהן: ציבורי?

אמנון כהן: מה בית החולים הזה ייחשב?

מאיר שטרית: אני לא יודע מה החוק קובע.

מאיר שטרית: אם זה ציבורי, יהיה ציבורי.

מאיר שטרית: הרי בשביל להקים בית חולים, לפי החוק, אף אחד לא יכול להקים בית חולים בלי אישור משרד הבריאות.

מאיר שטרית: זה לא עסק פרטי שאתה יכול להקים בית חולים ולהתחיל לרפא אנשים.

מאיר שטרית: צריך אישור משרד הבריאות.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם אדם זוכה במכרז ועומד לפרוגרמה נכונה שמשרד הבריאות יאשר אותה ומשרד הבריאות יגיד שזה בית חולים ציבורי, ייתן לו רישיון, סימן שזה בית חולים ציבורי, אז אני מניח שבמכרז כזה הוא ישלם דמי חכירה שנתיים לפי הסטנדרט שמקובל במינהל.

מאיר שטרית: הרי אף אחד פה לא ישנה את החוק לטובת בית החולים.

מאיר שטרית: החוק הוא חוק כללי לכל בתי החולים בארץ ואין הבדל בין בית חולים באשדוד, או באשקלון, או ברחובות, או בתל אביב.

מאיר שטרית: זו דרך המלך, היא הדרך הפשוטה ביותר.

מאיר שטרית: אלא מה?

מאיר שטרית: באותה ישיבה ראש עיריית אשדוד חשב שמה שאני צריך לעשות זה פטור ממכרז.

מאיר שטרית: אמרתי 'אני מציע לכם לא ללכת בקו הזה', אם אתה זוכר.

מאיר שטרית: כתוב בפרוטוקול.

מאיר שטרית: אם תלכו לפטור ממכרז, גם בהנחה שמישהו רשאי לתת המלצה (שלדעתי הם לא רשאים, אבל נגיד שהם רשאים) ומועצת המינהל אכן תאשר את המכרז שגם זה לא בטוח, אבל נגיד שהכול עובר בסדר, עדיין בסוף הדרך צריך חתימה של שר אוצר על כל החלטה של מועצת המינהל לצאת למכרז.

מאיר שטרית: ואתם לא תקבלו את זה.

מאיר שטרית: אז למה ללכת בדרך עקומה?

מאיר שטרית: אם יש כאלה אנשים, תלכו למכרז, יהיה מכרז.

מאיר שטרית: .. לכן, אדוני היושב ראש, עצתי, אם אתם רוצים לראות בית חולים כזה קם והיה, ולי אין שום דבר נגד בית חולים באשדוד, בעיקר אם משרד הבריאות תומך בזה, מי אני שאגיד לא?

מאיר שטרית: שכנים שלי ואני מכיר גם את ראש העיר היטב ואת חברת הכנסת לנדבר אני מכיר עוד יותר טוב.

מאיר שטרית: אז אני אומר, אתם רוצים להקים בית חולים באשדוד, הצעתי נורא פשוטה.

מאיר שטרית: יש קרקע שמיועדת להקמת בית חולים?

מאיר שטרית: אם משרד הבריאות אומר שהקרקע הדרושה להקמת בית חולים זה 70 דונם, זה מה שיהודה רון אומר, אני מוכן, עקרונית, לפעול להוצאת מכרז על הקרקע הזו, פומבי, של המינהל.

מאיר שטרית: יזכה מי שיזכה, הוא יצטרך לבוא אליכם עם פרוגרמה של בית החולים, אחרי שהפרוגרמה מאושרת מבחינה תכנונית, מה יקרה?

מאיר שטרית: כל השטחים הציבוריים ישלמו דמי חכירה ציבוריים, כמו הממשלתיים וכל השטחים המסחריים ישלמו מחיר מלא.

מאיר שטרית: זו הפרוצדורה.

יעקב ליצמן: זה בדיוק מה שביקשתי ואני שמח שהשר אומר---

מאיר שטרית: לא צריך לחלק ולא צריך להפריד ולא צריך כלום.

מאיר שטרית: הרי לפי הפרוצדורה, כאשר מגישים תוכנית לקרקע הזו, מאחר וזו קרקע של המינהל, יצטרכו לקבל חתימה של המינהל ואישור של המינהל על זה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, המינהל יידע איזה שטחים ציבוריים ואיזה שטחים לא ציבוריים והם ישלמו בהתאם.

ראובן ריבלין: אמרת דברים מצוינים.

יעקב ליצמן: אני אשמע את גב' רחל זכאי נוימן עוד דקה.

יעקב ליצמן: היא רוצה לטרפד את זה, מספר 78.

רחל זכאי נוימן: אני לא יודעת אם זה עלבון או מחמאה.

ראובן ריבלין: הכוונה לא אישית.

יעקב ליצמן: בטח לא, יש לי משהו אישי נגדך?

רחל זכאי נוימן: לא, אבל אני לא חושבת שרציתי לטרפד את בית החולים הזה מימיי.

ראובן ריבלין: אני חושב שחשוב לשמוע את ההערה שלה.

רחל זכאי נוימן: רציתי לומר שבהחלט אנחנו חושבים כמובן כמו השר שהמכרז הוא דרך המלך והוא הדרך הטובה.

רחל זכאי נוימן: אני רק רציתי לומר שכשאנחנו נוציא את המכרז הזה וזה יהיה מכרז שאנחנו נוציא, כמובן בתיאום עם משרד הבריאות, זה חייב יהיה להיות כבר לפי הנחיות.

רחל זכאי נוימן: בתוך המכרז כבר יהיו הקווים המנחים כמה מחלקות, איזה דברים, איזה צרכים ואחד התנאים שיהיו שהמציעים יצטרכו להביא את אישור שר הבריאות להצעתם.

יעקב ליצמן: רגע אחד, גברתי.

יעקב ליצמן: אני לא מבין 'יצטרכו להביא'.

יעקב ליצמן: בא מר יהודה רון ואומר שעוד שעה הוא מעביר לך בפקס את האישור.

יהודה רון: יש חוברת.

יהודה רון: עשרות עמודים.

יהודה רון: יש שמה פרוגרמה---

ראובן ריבלין: מר יהודה רון, אתה שמעת את מה שהיא אמרה?

יהודה רון: אני יודע, כל זה קיים.

ראובן ריבלין: אתה מסכים למה שהיא אומרת?

יהודה רון: אין בעיה.

יהודה רון: אני אומר יותר מזה.

יהודה רון: קיימת פרוגרמה בעשרות עמודים, מפורטת, בדיוק איזה מחלקות.

יהודה רון: יותר מזה, נתנו גם את הפירוט של כל מחלקה ומחלקה.

יעקב ליצמן: אם הייתי שומע את זה אתמול, אז הייתי---

יהודה רון: לא, אתה יודע את זה.

יהודה רון: זה ידוע.

יהודה רון: זה חלק מהמכרז.

ראובן ריבלין: הנה המכתב של משרד הבריאות מונח לפניה.

יהודה רון: חבר הכנסת ליצמן, כל הדברים האלה נאמרו אתמול.

יהודה רון: עוד משפט אחד.

ראובן ריבלין: אבל למה לך?

ראובן ריבלין: הנה המכתב.

יהודה רון: לא, אני רוצה להיכנס לפרוגרמה.

יהודה רון: אני רוצה להגיד שהכול קיים בתוך הפרוגרמה.

מאיר שטרית: מר יהודה רון, כדי להרגיע אותך, אומר: כשמינהל מוציא מכרז לקרקע מסוימת, לקרקע הזו יש פרוגרמה מסוימת, קווים מנחים שאתם קובעים אותם וזה יהיה תנאי במכרז.

מאיר שטרית: מי שירצה להשתתף במכרז, יצטרך לקיים את התנאים הללו ולהביא אישור שלכם ואז הוא יכול להשתתף במכרז.

מאיר שטרית: מה לא בסדר בזה?

יהודה רון: השר שטרית, בפרוגרמה כתבנו במפורש 3,000 מטר לחנויות, כמו שצריך להיות בכל בית חולים.

מאיר שטרית: תכתוב מה שאתה רוצה, אני לא מתערב.

יהודה רון: כתוב שם, הכול ישנו.

אמנון כהן: למה לא הוציאו למכרז?

יהודה רון: לא אנחנו קבענו 15,000.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ריבלין, זה היה הקודם.

יהודה רון: אנחנו כתבנו פרוגרמה מאוד ברורה.

יהודה רון: מאוד ברורה.

מאיר שטרית: אדוני היושב ראש, אם כדאי להציע עוד דבר אחד.

מאיר שטרית: אני בשום פנים ואופן לא מציע להפריד בין החלקים של הקרקע, צריך להוציא את כל הקרקע כיחידה אחת.

יעקב ליצמן: אני מסכים.

מאיר שטרית: אני אגיד לך גם למה לא כדאי.

מאיר שטרית: כיוון שברגע שאתה מפריד ומחר זוכה יזם ב-50 דונם והוא ירצה את ה-20 דונם, יוציאו לו את הנשמה, הם יגידו לו 'אתה לא יכול לקבל, כן יכול לקבל'.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ריבלין, מה אתה רוצה לפני שאני מסכם?

ראובן ריבלין: אני מבקש מהיועצת המשפטית הנכבדה, ברשות השר, לשאול אותה האם המכתב שמונח לפנייך ממשרד הבריאות מספק?

מאיר שטרית: מספק למה, למכרז?

ראובן ריבלין: מספק ומה אנחנו צריכים לעשות אחרי זה?

מאיר שטרית: אני אענה לך.

מאיר שטרית: אמרתי לך, אני יכול להוציא מכרז על כל קרקע במדינה, לכל מטרה.

מאיר שטרית: אני לא צריך אישור מאף אחד.

מאיר שטרית: עכשיו, מרגע שזה בית חולים ואני יודע שזה אמור להיות בית חולים, אני רוצה לקבל ממשרד הבריאות פרוגרמה, מה הם רוצים בבית חולים.

יעקב ליצמן: יש לך.

מאיר שטרית: יפה, ברגע שתעבירו לנו פרוגרמה כזאת, אנחנו אז נצטרך לעבד את זה במינהל, לקבוע, להכין מכרז, טופס מכרז, נוסח מכרז, עם הקווים המנחים, מה היזם צריך לעשות, מה החובות שלו, באישור ממשרד הבריאות, נוציא את זה למכרז פומבי.

מאיר שטרית: את זה אמרתי, אדוני היושב ראש, תקרא בפרוטוקול, לפני שנה פה בחדר הזה.

מאיר שטרית: תקרא בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: האם יכולים להקים את הפרויקט, כבוד השר, שני יזמים?

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אחד שיבוא ויאמר שהוא בונה את בית החולים, אין לי משאבים לקנות את ה---

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: זו הבעיה שלו.

רחל זכאי נוימן: שיתאגדו ביחד.

יעקב ליצמן: אני מציע שיישבו עם יהודה רון על התוכניות והדברים.

סופה לנדבר: אבל כאשר היה מכרז, לא היו קופצים, מה השתנה עכשיו?

יעקב ליצמן: השתנתה הפרוגרמה.

מאיר שטרית: אתם אומרים שיש קופצים.

סופה לנדבר: אבל זה לא משנה שום דבר.

סופה לנדבר: יהיה מכרז, לא יהיו קופצים שוב.

מאיר שטרית: לא יהיו קופצים, אז לא יהיו קופצים.

מאיר שטרית: מה לעשות?

מאיר שטרית: אני לא יכול להכריח מישהו להקים בית חולים בניגוד לרצונו.

סופה לנדבר: זה תרגיל.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח, גברתי.

מאיר שטרית: למען האמת ההיסטורית, אני רוצה להוסיף משהו.

מאיר שטרית: כאשר יצא המכרז ב-99', אנחנו לא הכתבנו אז באוצר, הייתי אז שר אוצר, לא הכתבתי לעיריית אשדוד מה לעשות בפרוגרמה.

מאיר שטרית: אדוני היושב ראש, תקשיב, ב-99' אתה לא היית בתמונה.

יעקב ליצמן: אני כן הייתי בתמונה.

יעקב ליצמן: כן, מהרגע הראשון.

יעקב ליצמן: תשאל את צביקה חלמיש כמה התקוטטתי איתו על המכרז.

מאיר שטרית: אני לא נתתי שום הנחיה איך לעשות פרוגרמה.

מאיר שטרית: אדוני היושב ראש, מי שהיה מעוניין אז להקים את בית החולים, היה מעוניין יותר בשטח המסחרי מאשר בבית החולים.

יעקב ליצמן: היום לא.

מאיר שטרית: ואני אומר לך שהפרוגרמה שעשו אז היתה מרכז מסחרי עם חדר מיון קדמי.

מאיר שטרית: עכשיו מרכז מסחרי עם חדר מיון קדמי - העלות שלו היא ענקית, לכן זה לא הלך.

סופה לנדבר: אבל מוציאים מכרז, אז העלות של קרקע במכרז, ואז מה עושים?

יעקב ליצמן: משלמים.

ראובן ריבלין: היזם שמוכן לבנות לך את בית החולים יצטרך לשלם בעד כל השטח המסחרי.

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: עכשיו אני שואל אותך, כי אתה בקי בזה.

ראובן ריבלין: מדוע אנחנו נמצאים בדרישה של העיר, שנכשלה כבר בהשגת יזם על פי מכרז, לבטל את המכרז משום שיש לה אדם או גוף שמוכן להקים כרגע.

ראובן ריבלין: אומר לך השר, הוא יכול להקים אפילו לפני רגע, ובלבד שיעבור את המכרז.

ראובן ריבלין: הוא לא יקבל את זה בשום פנים ואופן בצורה ישירה ובפטור במכרז, אלא אם כן החשב הכללי יפטור אותנו ממכרז.

יעקב ליצמן: בדיוק.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לדעת, אתה אומר שאפשר מכרז?

ראובן ריבלין: אני לא צריך אותך עוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן, אתה אומר שאם נלך במכרז, יהיה מי שיקפוץ?

יעקב ליצמן: לא, נחתור בעוד תחנה לקראת פטור ממכרז.

ראובן ריבלין: הבנתי.

יעקב ליצמן: ברור שנדבר על זה עם החשב הכללי---

ראובן ריבלין: פה אומר לך שר בישראל שהוא לא רק שר השיכון כרגע ואחראי על מינהל מקרקעי ישראל, הוא בא אליך ואומר לך 'בחלום בלילה אני אתן לך...'.

ראובן ריבלין: אני מכיר את השפה של השר שטרית, עברית של בריטי.

ראובן ריבלין: הוא אומר לך 'אתה בחלום בלילה תקבל אצלי קרקע בלי מכרז'.

ראובן ריבלין: האם אמרתי נכון?

יעקב ליצמן: לא שמעת אותי.

יעקב ליצמן: כשהוא אמר את זה, אפילו בלי לראות אותו.

יעקב ליצמן: ..

מאיר שטרית: אני אספר לכם סיפור.

מאיר שטרית: הייתי ב-99' באוצר.

מאיר שטרית: צלצל אליי תעשיין בארץ, גדול.

מאיר שטרית: ואמר 'אדוני שר האוצר, אני ביקשתי'...

מאיר שטרית: זו היתה תקופה של אבטלה ענקית ונלחמנו בשיניים כדי להביא יזמים.

מאיר שטרית: הוא אמר 'אדוני השר, אני מחכה שנתיים לערר שהגשתי על החלטה של מרכז ההשקעות'.

מאיר שטרית: לפי החוק, אתה יודע, כשמרכז ההשקעות דוחה אישור של מעמד של מפעל מאושר, הוא רשאי לערער בפני שר המסחר והתעשייה ושר האוצר.

מאיר שטרית: שר המסחר והתעשייה קובע את עמדתו וזה עובר לשר האוצר.

מאיר שטרית: שר האוצר מחליט סופית.

מאיר שטרית: הוא מקבל את עמדת שר התעשייה, או הופך אותה, מה שהוא רוצה.

מאיר שטרית: הוא אומר לי 'אני מחכה שנתיים.

מאיר שטרית: אני רוצה להקים מפעל בנגב.

מאיר שטרית: אני מחכה שנתיים לקבל תשובה על הערר, כן או לא'.

מאיר שטרית: אמרתי 'זה לא יכול להיות'.

מאיר שטרית: הוא אמר לי 'כן יכול להיות.

מאיר שטרית: אני מחכה שנתיים'.

מאיר שטרית: אני קורא לרפרנט תעשייה, יואל נווה.

מאיר שטרית: אני אומר לו 'תשמע, פנה אליי פלוני אלמוני, זה אמת?

מאיר שטרית: הוא מחכה שנתיים?' הוא אומר לי 'אתה יודע, אדוני שר האוצר, יש לי ערימה ענקית של תיקים של תעשיינים שמחכים לתשובה.

מאיר שטרית: שיחכה.

מאיר שטרית: יש לפניו שלוש-ארבע שנים'.

מאיר שטרית: אמרתי לו 'תגיד לי, נפלתם על השכל?

מאיר שטרית: אנחנו מחכים פה לתעשיינים, רצים אחריהם וכל זה ואלה מחכים בתור ארבע שנים?

מאיר שטרית: תן תשובות'.

מאיר שטרית: הוא אומר לו 'לא, זה תור'.

מאיר שטרית: זה היה יום שני, אמרתי 'ביום רביעי, אצלי בארבע, אני רוצה את כל התיקים, כולם, עם חוות דעת, כן או לא'.

מאיר שטרית: אני אשב על התיקים באותו יום ואני אעבור תיק תיק ונחליט באותו יום וייצאו מכתבים לפני יום שישי.

מאיר שטרית: טוב.

מאיר שטרית: ביום רביעי, לא היתה לו ברירה, בא אליי עם כל התיקים ובאמת מאות תיקים.

מאיר שטרית: עברתי על כל התיקים, אחד אחד.

מאיר שטרית: היו מקומות שקיבלתי את ההמלצה שלהם, היו מקומות שלא קיבלתי את דעתם.

מאיר שטרית: ביום שישי יצאו מכתבים.

מאיר שטרית: ואז הבנתי מה עשיתי; כל אלה שאמרתי להם כן, שאישרתי את הערר שלהם, אף אחד, תאמין לי, אף אחד לא צלצל להגיד תודה.

מאיר שטרית: אבל כל אלה שקיבלו תשובה שלילית, התחילו לחצים דרך ראש הממשלה, שהיה בנימין נתניהו, והשרים.

מאיר שטרית: כל הלחצים לא עזרו.

מאיר שטרית: אף אחד לא שינה לו פסיק.

ראובן ריבלין: מישה ארנס היה אומר, כשאני יש לי תפקיד אחד למאה מועמדים ואני בוחר אחד מתוך מאה.

ראובן ריבלין: אני קונה 99 שונאים ואחד כפוי טובה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לשר שטרית מלה אחת.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאתה לא מאלה שמחכה להדחה של ירון זליכה.

יעקב ליצמן: אני מביך אותך כרגע.

מאיר שטרית: לא, ממש לא.

יעקב ליצמן: דיברנו איתו אתמול, לאו דווקא על החלק של הפטור, בכלל על כל המורכבות של בית החולים.

יעקב ליצמן: אנחנו נפנה אליו ואני חושב שזה חלק מהדברים שאנחנו רוצים להזיז.

מאיר שטרית: אנחנו לא נתערב בעבודת הוועדה.

יעקב ליצמן: אני בטוח ואני בטוח שגם תקבל את ההמלצה שנביא לכאן.

מאיר שטרית: חברים, תודה רבה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני השר.