הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 17, פרוטוקול מספר 25, 2007-03-13 12:00

שלי יחימוביץ': אני מציעה שחה"כ אלקין ואני, נגיש את החוק הזה ביחד.

אורי אריאל: בסדר.

אורי אריאל: אני אומר את כל הכל בהסתייגות, כי יכול להיות שנשמע איזו בשורה.

שלי יחימוביץ': או-קי, אנחנו ננסח את החוק הזה ונניח אותו, אם לא נשמע בשורה בישיבה הזאת.

שלי יחימוביץ': חה"כ זאב אלקין, בבקשה:

זאב אלקין: ראשית, אני ממש נענה לאתגר.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שהסוגייה הזאת היא לא הסוגייה היחידה שהפכה לבת-ערובה של משא ומתן שלקח יותר זמן ממה שכל אחד מאתנו חשב על כל הסוגייה של תיקונים בחוק פינוי/פיצוי.

זאב אלקין: וחבל לי שזה כך, חבל שדברים שיש עליהם הסכמה, מעוכבים עד להשלמת משא ומתן, בניסיון של הממשלה לצבור קופה מסוימת שהיא יכולה לנסות להגיד לח"כים, "זה מה שקיבלתם".

זאב אלקין: ולכן אני מסכים לגמרי גם עם חה"כ אריאל וגם איתך, שיוזמת חקיקה שתבוא מכאן, לפחות תזרז את הממשלה לפתור את הבעיה.

זאב אלקין: הסוגייה שלא ברורה לי, זה איך נפתרה הבעיה של הילדים שהם משלוש ועד 21, כי החוק לא שונה, למרות הבג"צ.

שלי יחימוביץ': חה"כ אלקין, הלית נתנה לנו סקירה משפטית ברורה.

זאב אלקין: אני שמעתי, אבל השאלה הטכנית, איך זה נעשה כי בעקבות עתירה לבג"צ, הכנסת צריכה- -

סיגלית הנשר-פרקש: ועדות הזכאות כשהם נותנים את הפרוטוקולים, הם מתעלמים מהדרישות.

הלית מגידו: פסיקת ביהמ"ש מחייבת.

זאב אלקין: זאת אומרת שזה לא עובר דרך ועדה מיוחדת בכלל.

סיגלית הנשר-פרקש: לא, ועדות הזכאות בעצם הפנימו את הבג"צ לתוך החוק, למרות שרשמית אם תוציא את החוק בספר החוקים, תראה אותו במתכונת המקורית שלו.

זאב אלקין: או-קי, אבל בוועדה המיוחדת יתקיים עוד פעם דיון על הסוגייה הזאת?

סיגלית הנשר-פרקש: כן, הם רק החליטו לא לקבל החלטה רוחבית.

זאב אלקין: או-קי.

זאב אלקין: זו דוגמה קלאסית לזה שהוועדה המיוחדת יכלה לפתור את הבעיה בלי בכלל להיזקק לחקיקה.

שלי יחימוביץ': טוב, אם מאלצים אותנו לחוקק, אז נחוקק.

שלי יחימוביץ': ויש לי הרגשה גם שזו הצעת חוק שתעבור ברוב גורף.

שלי יחימוביץ': עו"ד איתי אהרונסון, בבקשה:

איתי אהרונסון: אני רוצה להודות על הסקירה המשפטית שהייתה מדויקת.

איתי אהרונסון: לעניין הדילמה שקיימת בעניין הזה ואפשר לקרוא אותו כתוצאה מתוך פסה"ד הדין בערעור, שבעניין של גרשנזון שצוין, שאומר כך: "אוסיף עוד כי שקלתי האם יש מקום ליתן פיצוי לילדים שנולדו פחות משלוש שנים לפני היום הקובע" וזאת גם במנותק ממה שנקבע בבג"צ.

איתי אהרונסון: "גם לאחר בדיקה זו, לא מצאתי שיש מקום לקבל את טענות המערערים.

איתי אהרונסון: קבלת טענות המערערים תוליד תוצאות שאינן צודקות לטעמי".

איתי אהרונסון: זאת אומרת, זה מציג איזשהו שיקול של צדק מזווית אחרת ממה שדובר עליה כרגע בדיון.

איתי אהרונסון: "בדומה לדוגמה דלעיל, רועה שמרכז חייו היה בשטח לפני שנתיים וחצי, לפני המועד הקובע, לא יקבל מענק אישי בשל ותק, אך דמי התינוק שנולד חצי שנה לפני המועד הקובע, יקבל את המענק".

איתי אהרונסון: כלומר, ישנם שיקולי צדק כשמסתכלים על הדבר הזה ומכאן הדילמה ומכאן המחלוקות ומכאן החלטות כאלה ואחרות שהתקבלו בעניין.

שלי יחימוביץ': נשמע לי טכני לחלוטין.

איתי אהרונסון: אם הכנסת מחליטה על מדיניות כזו או מדיניות אחרת, חוק כזה או חוק אחר, זו הכנסת וזה תפקידה וזו סמכותה, על זה אנחנו לא מערערים.

איתי אהרונסון: אבל במצב החוקי הקיים, כמו שאומר חה"כ אריאל, מנהלת סל"ע זה מה שקבע החוק, זה לא מה שקבע החוק, זה לא ראוי, זה פסול, אפשר לחשוב ככה ואפשר לחשוב אחרת, בג"צ חשב שזה בסדר.

איתי אהרונסון: ביהמ"ש חשב שזה בסדר.

שלי יחימוביץ': בג"צ לא חשב שזה בסדר, הפסיקה של בג"צ ניתנת לפרשנות.

איתי אהרונסון: לא, הנקודה הזאת התעוררה בבג"צ.

איתי אהרונסון: לא ספציפית לשלוש שנים של הילדים, אבל בג"צ שקל את התוצאות ובמפורש היה ער לזה שוותק של פחות משלוש שנים, לא מאפשר קבלת פיצויים.

איתי אהרונסון: אז התלבטו ושקלו לכאן ולכאן וזה לגיטימי לחשוב ככה וזה לגיטימי לחשוב אחרת, כרגע זה החוק.

זאב אלקין: לא, זו סוגייה של פרשנות למשפט שאומר שילדים פחות מגיל 21 בתנאים הנוספים, מגיע להם.

זאב אלקין: השאלה אם "תנאים נוספים" זה כולל את הסיפור הזה של שלוש שנים או לא, ואם בג"צ שקל את זה או לא, זאת השאלה.

שלי יחימוביץ': כן, אני לא רואה שיש כאן איזו כוונת מכוון גדולה, אני רואה יותר אופציה שהם לא נתנו את הדעת על הלקונה הזאת ויכול להיות שהם גם לא העלו על דעתם שמישהו בכלל יפרש את פסיקת בג"צ באופן כזה שוותק של שלוש שנים ייחשב לילדים עד גיל שלוש.

שלי יחימוביץ': אני לא חושבת שמישהו מהמשפטנים שנוכחים כאן חושב שאכן בג"צ התכוון באופן חד-משמעי לפרשנות שלכם.

איתי אהרונסון: כשאני קראתי לראשונה את פסה"ד של בג"צ, את החלק האופרטיבי שמדבר על היכולת של הכנסת לקבוע מה שמדורג בהתאם לגיל, אני הבנתי שהם אומרים, "תראו, זה נכון, אנחנו כבג"צ שווים 0:1, אנחנו יודעים או לבטל או לא לבטל, אנחנו לא יודעים לקבוע משהו מדורג.

איתי אהרונסון: זה לא עולה במפורש ממה שכתוב וכך אני הבנתי, שבג"צ מתכוון ואומר: "תראו, ככל שהגיל עלה – תיתנו פיצוי גבוה יותר בגין ותק ולא ההיפך, ככל שהגיל יורד – תיתנו פיצוי גבוה יותר בגין ותק".

איתי אהרונסון: כך שאפשר באמת להבין את הדברים בכל מיני דרכים.

שלי יחימוביץ': עוד משהו?

איתי אהרונסון: בצד המשפטי אני מסכים לחלוטין על הדברים, ופה יש שאלה של מדיניות.

שלי יחימוביץ': ד"ר יצחק קדמן, בבקשה:

יצחק קדמן: אני מתנצל שאיחרתי, הייתי פשוט בקרבות אחרים בוועדת חוקה.

שלי יחימוביץ': על מה?

יצחק קדמן: יש הצעת חוק שעכשיו נידונה להרחיב את חובת הדיווח במקרה של התעללות במשפחה, גם כאשר הפוגע הוא קטין.

יצחק קדמן: במקור זה לא חוקק, המציאות מראה שיש מקרים נגיד שנער בן 17 אונס את אחותו בת ה-9.

יצחק קדמן: לפי המצב החוקי היום אין חובת דיווח גם אם יודעים שזה קורה.

יצחק קדמן: ואני מקווה שאנחנו נתקן את זה, זה הולך בכיוון הנכון.

יצחק קדמן: לגבי העניין הזה, אני חושב שקודם כל יש פה איזשהו חוסר הבנה בסיסי שהתירוצים המשפטיים הם מבחינת ייקוב הדין את הילד או ייקוב הדין את התינוק במקרה הזה, מפני שאני חושב שגם המחוקק, בוודאי גם הבג"צ שמצוטט פה, אף אחד מהם לא התכוון שילדים לא יבואו יותר לעולם בגוש-קטיף מהרגע שהוחלט מה שהוחלט.

יצחק קדמן: ושהכוונה כן הייתה למנוע מצבים ש"טרמפיסטים" יצטרפו.

יצחק קדמן: שומעים שעכשיו מקבלים פיצויים, "לא עניין אותנו קודם לגור פה, עכשיו אנחנו נבוא כדי לקבל פיצויים".

יצחק קדמן: הבחירה של ילד לבוא לעולם היא לא מטעמים כאלה שפתאום נודע לו שהוא יכול לקבל פיצויים ואני מאמין גם שההורים שהחליטו להגדיל את המשפחה, לא עשו את זה כי הם יקבלו עבורו עוד פיצוי.

יצחק קדמן: אז לכן צריך להפעיל גם שכל ישר ולא רק סעיפים של חוקים.

יצחק קדמן: אין שום סיבה שמשפחה שאכן גרה במקום הזה והיא גרה שם שנים ואין איש חולק על הזכות שלה לפיצוי, שחלק מהילדים ייכללו בהסדר וחלק לא ייכללו בהסדר.

יצחק קדמן: לטעמי זו צרות עין, אני לא יכול שלא לומר מילה שזה חלק ממה שאני רואה, התנהלות פסולה לחלוטין כלפי המפונים מגוש-קטיף שעושים להם את המוות במקום לחבק אותם חיבוק אדיר, שאין שום סיבה מעבר לחילוקי דעות פוליטיים, שאחרי שהם עברו מה שעברו, אנחנו לא נחבק אותם ואנחנו לא נתייחס אליהם במלוא ההבנה.

יצחק קדמן: וצרות העין הזאת שמישהו חושב שירוויח כמה גרושים על זה שילדים מתחת לגיל שלוש לא יקבלו את הפיצוי, ויסתובבו אנשים עם תחושה נוראית, אני חושב שצריך לעצור רגע ולהגיד, זה לא מה שהמחוקק התכוון ולאפשר לילדים האלה להיות חלק מהמשפחה לכל דבר.

שלי יחימוביץ': ד"ר קדמן, אנחנו הצענו כאן, והלית תנסח לנו את זה, להוציא את הסעיף הזה מהצעת החוק הרחבה של חה"כ אורי אריאל ואביגדור יצחקי, שנמצאת במשא ומתן מפרך כשהילדים האלה הם בני-ערובה כמובן, להוציא את הסעיף הזה מהחוק ולהריץ אותו בחקיקה נפרדת.

שלי יחימוביץ': מה דעתך?

יצחק קדמן: אני חושב שכדאי וראוי לעשות את זה, אני חושב שיכול להיווצר פה בקלות קונצנזוס סביב העניין.

יעקב גבאי: סליחה, אני צריך להיות בוועדת חינוך.

שלי יחימוביץ': כולם כאן בעמדתך, חה"כ גבאי, אתה מגובה.

אורי אריאל: אנחנו רק מחזקים את מה שהתחלת עם זה.

שלי יחימוביץ': ואנחנו מזכירים אותך כל הזמן.

יצחק קדמן: אני גם חושב שהדבר הזה ימנע את הוויכוחים על העלויות הבלתי נסבלות כי פה מדובר בקבוצה מאוד מצומצמת.

שלי יחימוביץ': 7 מיליון ₪.

יצחק קדמן: ולכן הרעיון הוא רעיון מצוין.

יצחק קדמן: צריך לעשות את זה בהליכי חקיקה מזורזים ואין שום סיבה שלא נתקן את זה ברוח הדברים שהוזכרו כאן.

צביה שמעון: יש כמה הצעות חוק, יש את הצעת החוק שנידונה כבר ארבעה חודשים.

צביה שמעון: בתוך הצעת החוק הסעיף הזה כבר מוזכר, יש הסכמות לגבי כמה סעיפים.

שלי יחימוביץ': מה לגבי הסעיף הזה, יש הסכמות?

צביה שמעון: אני רוצה לפנות אל שניכם ולראות אם זה נכון או לא, אתם תעשו מה שאתם רוצים כמובן, אני לא אומרת לכם מה לעשות.

שלי יחימוביץ': ברשותך, אנחנו לא עוסקים כאן בכל הצעת החוק.

צביה שמעון: לא, אני רק רוצה לומר איזושהי אמירה שהיא חשובה מאוד בעיניי.

צביה שמעון: הנושא סגור, אין יותר משאים ומתנים, גמרנו לדבר על זה.

שלי יחימוביץ': אז מה מעכב?

צביה שמעון: מה שמעכב זה שחה"כ יצחקי ביקש לדבר.

אורי אריאל: בוועדה לתכנון ובנייה, היה דיון והתעורר שם איזה קושי מהותי שעמד לתקוע אותנו עוד שלוש שנים, זה עם הכלניות וסוכם שיהיו כלניות ויהיו גם אנשים בחבל לכיש.

צביה שמעון: אני אומר לכם מה החשש שלי.

שלי יחימוביץ': לא, לפני החשש שלי, אני מבקשת בכל זאת, את אמרת שיש הסכמות, אני שואלת אם גם על הסעיף הספציפי יש הסכמות?

צביה שמעון: בתוך כל הסעיפים, הסעיף הזה שכנע את מי שמחליט ובסעיף הזה יש הסכמות.

צביה שמעון: אבל זאת עסקת חבילה, כמו שאמר חה"כ אריאל, ולא סיכום שלי אלא סיכום שלכם מול מנכ"ל משרד רה"מ.

צביה שמעון: אני, כמי שמכיר אותי לפחות ומי שמתדיין מולי, בעד לתת להם כל דבר.

שלי יחימוביץ': מתי הושגה ההסכמה הזאת?

צביה שמעון: מזמן, לפני כמה חודשים.

שלי יחימוביץ': אז למה החוק לא הונח, אם ישנה הסכמה?

אורי אריאל: לא, יש הסכמה שזה עסקת חבילה.

שלי יחימוביץ': בקיצור, הסעיף הוא נתון כבן-ערובה בגלל שאין הסכמה?

צביה שמעון: אני לא הייתי משתמשת בביטוי הזה.

צביה שמעון: הנושאים סגורים, צריכים לפנות לרה"מ בניסיון להשיג טיפה יותר ואני בעד להשיג כמה שיותר.

צביה שמעון: מה שאני חוששת שיקרה זה שאם אנחנו פורטים את הדבר הזה לעוד חוק ולעוד חוק ועוד חוק, ואני בעד שיתנו לילדים, אני בשום פנים ואופן לא נגד, הבעיה של המפונים לא תיפתר עוד המון זמן.

צביה שמעון: צריך לסגור את זה חה"כ אריאל, צריך להסכים על זה ולסגור את זה, שאנשים ילכו להגרלות וילכו לבתים שלהם.

צביה שמעון: זה יותר חשוב, אני אומרת לך כראש מנהלת סל"ע, ואתה יודע כמה אני קשורה אליהם וכמה זה חשוב לי, יותר חשוב שהאנשים ייקחו את הקרקעות שלהם ויתחילו לבנות את בית-הקבע ועוד 4,800 ₪ לילד.

צביה שמעון: והילדים הכי יקרים ללבי.

צביה שמעון: ד"ר קדמן, אני מכירה את ההתנהלות ואני עובדת מולם, אתה יודע כמוני, מה שיקרה עכשיו בעיניי ואני עוקבת מקרוב מאוד, ויש עוד כמה נושאים שרוצים להעביר בהם חוק ועוד חוק ועוד חוק וזה יימשך וזה יהיה אחרי הפגרה.

שלי יחימוביץ': ומה עכשיו, זה נגמר במהירות שיא?

צביה שמעון: לא, גברתי.

שלי יחימוביץ': לא, אם במקביל היה כאן מסלול שדברים היו מתקדמים במהירות וכל הצעת חוק בודדה הייתה תוקעת את אותה מהירות מסחררת, הייתי אומרת ניחא, אבל הסיטואציה עכשיו היא סיטואציה ששום דבר לא זז.

צביה שמעון: אנחנו מוכנים עם הגרלות, לפחות חמישה-שישה.

צביה שמעון: תנו לי, הנקודה הזאת חשובה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להפסיק אותך, סליחה, אנחנו הוועדה לזכויות הילד, אנחנו דנים כאן בסעיף מאוד ספציפי בנוגע לגורלם של ילדים שהיום בני בין שנה וחצי עד ארבע וחצי.

צביה שמעון: רק על זה אני מדברת.

שלי יחימוביץ': אני לא שמעתי דיבורים רק על זה.

צביה שמעון: הנה, אני אומרת לך, חשוב מאוד שהמשפחות תלכנה, זה משפיע על ההורים, על הילדים, על האחים וזה בוודאי ישפיע על הילדים הקטנים.

צביה שמעון: זה הכי חשוב בעולם שהאנשים יגרילו את המגרשים שלהם ויתחילו לחשוב על בית הקבע שלהם.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

איתי אהרונסון: הבהרה איך אני רואה את הקשר.

איתי אהרונסון: הדינמיקה של עוד דונם ועוד שעל גורמת לקיפאון אצל המפונים בתמונה הכוללת.

שלי יחימוביץ': אנחנו נשמע אותם אם זה גורם אצלם לקיפאון.

איתי אהרונסון: מתוך מי שעובד מולם.

שלי יחימוביץ': כלומר, לא לשמוע להם, לשמוע לך, אתה אומר.

איתי אהרונסון: כמתבונן גם חיצונית, אנחנו שם ושומעים כל הזמן.

איתי אהרונסון: אבל מתוך התבוננות חיצונית ומתוך ניסיון העבר, עוד דונם ועוד שעל, התוצאה של זה, זה קיפאון.

איתי אהרונסון: כי באים ואומרים, רגע, בואו נעצור, אנחנו ננסה לסכם פה על עוד דבר, על עוד עניין, להשיג פה עוד הישג.

איתי אהרונסון: אני לא מנסה לומר שלא צריך לתת או כן צריך לתת, אני רק אומר שמה שלא יסוכם וכשזה הדבר שנותנים, צריך לתת אותו פעם אחת ולרוץ קדימה ואלה ההגרלות שצביה דיברה עליהן, ונושאים אחרים שכל הזמן קפואים בגלל ש"רגע, יש לנו עוד שאלה ויש לנו עוד נקודה".

איתי אהרונסון: צריך להגיע לנקודה שבה אומרים זהו זה ועכשיו בואו נרוץ קדימה.

שלי יחימוביץ': חה"כ אלקין, בבקשה:

זאב אלקין: ראשית, אני חייב להגיד שאני חולק באופן עקרוני על הגישה, זה נכון שיש כרגע לא מעט סוגיות שקשורות ליישוב החדש של המפונים שמעוכבות בגלל מחלוקת בין המפונים למנהלת ולמדינה, זה טבעי שתהיה מחלוקת, אני גם מבין את המפונים שלא מוכנים לקבל תנאים כאלה או אחרים.

זאב אלקין: אגב, במידה ויעברו תיקוני חקיקה, חלק מהבעיות תיפתרנה, השאלה איפה זה ייגמר ולכן בעיניי התהליך הזה יפתור את הבעיות ולא הוא זה שמעכב אותם.

זאב אלקין: אני חושב שאביגדור ואורי היו נוטים לסיים את זה כבר לפני חודשיים במידה והייתה אפשרות לסיים את זה ברמה הסבירה ולא ברמה כפי שהוצעה אז, אבל בכל מקרה, אני עוד לא ראיתי משפחה אחת שבגלל הסעיף של הילדים הזה של הפיצוי, החליטה כן לצאת או לצאת למגרש.

זאב אלקין: נקודה שנייה, אני לא הייתי חלק משום סיכום עם אף אחד, כולל מנכ"ל משרד רה"מ, על כך שכל הסוגיות של חקיקה בנושא של פינוי/פיצוי ייכנסו להקפאה עד שלא יסתיים המשא ומתן.

זאב אלקין: ישנן מספר סוגיות שבכלל לא קשורות להצעת החוק הזאת, שכרגע בתהליך חקיקה, לדוגמה, כל הנושא של ועדה מיוחדת, יש הצעת חוק שיש עליה כבר 63 חתימות נכון לאתמול, זה הגיע לאותו מספר חתימות כמו כאן, שמשנה את כללי העבודה של הוועדה המיוחדת וזה יונח השבוע על שולחנה של הכנסת.

זאב אלקין: ישנם עוד נושאים אחרים ואמרנו את זה לאורך כל הדרך, שהסוגיה הזאת של הצעת החוק של אורי ושל אביגדור, היא פותרת רק חלק מהבעיות ולכן אם למישהו הייתה אשליה שכל הנושאים האחרים ייכנסו למקפיא עד שהעסק הזה יסתדר, אז זאת אשליה לא נכונה.

צביה שמעון: אף אחד לא אמר כך.

שלי יחימוביץ': סליחה, זה לא דיאלוג עכשיו.

זאב אלקין: ולכן אני לא מרגיש את עצמי מחויב לשום סיכום מהסוג הזה, לא בנושא הזה ולא בנושאים אחרים.

שלי יחימוביץ': תודה חה"כ אלקין.

שלי יחימוביץ': יש כאן הרבה משתתפים מוועד המתיישבים, תחליטו אתם מי מדבר בשמכם, אנחנו לא נשמע יותר משתיים-שלוש.

איריס סער: אני עובדת-סוציאלית מטעם ועד המתיישבים.

איריס סער: אני לא מהגוש, אולם אני הצטרפתי לוועד בשביל לסייע בכל מה שאפשר.

איריס סער: אני מצטרפת לדברים שנאמרו כאן על אוזלת יד ועל ההתנהלות של כולנו כמדינה בתוך כל הסיטואציה הזאת.

איריס סער: ואני רוצה להתייחס באמת לילדים הקטנים שכולנו יודעים ששנות החיים הראשונות הן המעצבות והמחוללות בהתפתחות של כולנו כמבוגרים.

איריס סער: ומה שאנחנו רואים כאן שקורה לאורך כל הדרך, זה שיש איזשהו הזזה והסטה של ההתמודדות האמיתית של הילדים, של ההורים שלהם.

איריס סער: אתמול סיפרה לי אימא שהילד שלה היום בן שלוש והוא היה בפינוי בן שנה וחצי והיא נורא שמחה כי הוא ישן כל משך הפינוי והיא חשבה שהכל בסדר, בשבוע שעבר הילד בכה במשך שעה, בסוף הבכי הזה, הילד פשוט אמר, "אני רוצה את הבית, אבל זה לא הבית שלי".

איריס סער: ולאחר מכן הסתבר תוך כדי דיבוב הילד שהילד פשוט אמר לה, "אימא, את לא היית שם, אני ראיתי את החיילים אבל את לא היית שם".

איריס סער: ואני חושבת שזה סיפור קטן ויש כאן שתי אימהות שאני מאוד אשמח אם הן תוכלנה לדבר תיכף ולבטא את היומיום הקשה והמעוות אפילו הייתי אומר של ההתמודדות של הילדים וההורים.

איריס סער: אפשר לדבר כאן המון כמובן על נושא הרצף והוודאות שהילדים זקוקים לו, שאין להם לא בית, לא נוף מוכר, לא חברים מוכרים, לא גן מוכר.

איריס סער: הכל אחר, הריחות, המראות.

איריס סער: ובסה"כ האימהות והאבות צריכים להתמודד עם איזושהי מציאות שהיא ממש בלתי אפשרית שהגורל זימן להם את זה, אפשר לומר, של אובדן כל מקורות השקט והביטחון.

איריס סער: ואם היינו רוצים שלילדים האלה יהיה בית שייתן להם ביטחון – אז אין להם גם מקור ביטחון ויציבות לצערנו; אם היינו רוצים שיהיה לילדים האלה שקט נפשי – הם מאוד סוערים, הסביבה שלהם סוערת, האחים שלהם שבורים ובאמת כולם מנסים לאחות את הקרעים על אף שהאנשים הולכים עם חיוך על השפתיים, עם המון תקווה, עם המון אמונה, אבל היומיום הוא באמת בלתי נסבל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

איריס סער: אני רק רוצה עוד לומר דבר קטן, אנחנו עושים תהליכי תיעוד משפחתי ועולים מאוד חזק על הקשיים של הילדים עם ההתמודדות עם הזיכרונות האלה.

איריס סער: ואין ספק ואנחנו רואים את זה היום, שנה וחצי יותר קשה מאשר בזמן הפינוי/הגירוש, שהתמודדות שלהם והקשיים מתחילים לעלות רק עכשיו כאשר בעצם - -

שלי יחימוביץ': ברור.

שלי יחימוביץ': הדברים שאת אומרת הם מאוד חשובים ומשמעותיים, ואני לא אומר מיותרים כי אף פעם הם לא מיותרים, אבל כיוון שהפורום כאן של חברי-הכנסת, כפי שאת רואה, משוכנע מלכתחילה ותמים דעים, אז אנחנו באמת לא זקוקים כאן שיפרטו על רגישויות ואני כשלעצמי, אני רוצה להגיד לך, שבכל נושא שעומד על סדר היום, לאו דווקא הנושא הזה, אני לא צריכה שיתעוררו בי רחמים, צריך להפעיל כאן מנגנון של צדק והגינות.

שלי יחימוביץ': ומן הדין, מן הצדק ומן ההגינות שאנחנו נפעל במלוא המהירות לטובת העניין הזה.

שלי יחימוביץ': ואל תביני מדבריי שאין לי רחמים וחמלה, פשוט יותר מדי משתמשים בכם כמנגנון ההגנה האחרון של הנבל בזמן האחרון, ולכן אני חושבת שבאמת רגשותינו שיתעוררו כאן הם לא רלוונטיים, הצדק הוא שצריך להביא לזה שאנחנו נקדם את העניין הזה כמה שיותר מהר.

סיגלית הנשר-פרקש: אני מייצגת מפונים מיום הפינוי עד היום.

סיגלית הנשר-פרקש: נחשפתי להמון סיפורים ואני לא רוצה לחזור עליהם.

שלי יחימוביץ': באמת אין צורך.

סיגלית הנשר-פרקש: באתי לכאן לדבר על שתי נקודות ואם אנחנו מדברים על פנים של צדק, הילדים הללו, ואני רוצה רק להזכיר שאולמרט אמר שהוא רוצה לקדם את גיל אפס עד שלוש, שזה הגיל המשמעותי.

שלי יחימוביץ': זה בסדר, גם אפס עד שלוש שאינם ילדי מפונים, עדיין לא ראו שקל מהתכניות.

סיגלית הנשר-פרקש: לצערי הרב, אבל אני רק רוצה להזכיר לו את זה.

סיגלית הנשר-פרקש: ההורים של הילדים הללו מוציאים כספים על טיפולים כי יש כאן ילדים שחוו נזקים ונדרשים לטיפולים פסיכולוגיים, חלקם אפילו פסיכיאטריים, עם המון בעיות.

סיגלית הנשר-פרקש: כלומר, אם אנחנו מדברים על נזק כלכלי שנגרם להורים של הילדים האלה כתוצאה מהפינוי, הנזק הכלכלי הוא הרבה יותר מ-4,800 ₪ לשנת חיים, כמי שמכירה תעריפים של פסיכולוגים ואנחנו עדיין לא יודעים מה יקרה הלאה.

סיגלית הנשר-פרקש: כלומר, גם לפי הבג"צ, לילדים האלה יש עילת תביעה בנזיקין כלפי מדינת ישראל בסכומים שלטעמי הרבה מעבר ל-7 מיליון ₪.

סיגלית הנשר-פרקש: והפיצוי הזה אולי יוציא לחלק מההורים את החשק לתבוע בעתיד את מדינת ישראל.

סיגלית הנשר-פרקש: מה שאני מציע כפתרון פרקטי כיוון שהליכי החקיקה, מי כמוכם יודע כמה הליך חקיקתי לוקח, אולי שתצא הנחייה לוועדה המיוחדת עם היועץ המשפטי לממשלה או בפגישה של מנהל לשכת רה"מ או רה"מ עצמו, שתצא מהוועדה הזאת הנחייה לוועדה המיוחדת.

זאב אלקין: הוועדה המיוחדת לא מקבלת הנחיות.

אורי אריאל: לא הנחייה, המלצה.

סיגלית הנשר-פרקש: המלצה, תקראו לזה איך שאתם רוצים, אבל שהוועדה תקרא לוועדה המיוחדת לשקול מחדש את העמדה שלה.

סיגלית הנשר-פרקש: ובינתיים, עד שהליך החקיקה יסתיים כך או אחרת, בין אם זה הליך בנושא ספציפי של פיצוי של הילדים או בין אם מדובר בהליך כולל של ההצעה של חה"כ אריאל ויצחקי, בינתיים שיתחילו לעבוד ושיתחילו לטפל בילדים.

סיגלית הנשר-פרקש: הרי בסופו של יום כל ילד וילד מגוש קטיף יקבל פיצוי וזה לא משנה מאיזו סיבה.

זאב אלקין: אגב, זה לא סותר, אנחנו יכולים לעשות את זה בהליך חקיקה ולבקש מהוועדה המיוחדת.

יצחק קדמן: ככל שהליך החקיקה יתקדם – הרצון הטוב של ועדות למיניהן לקבל הנחיות, ילך ויגבר.

שלי יחימוביץ': חברות וחברים, לפני שאני מסכמת, אני רוצה שוב לשאול את צביה שמעון ואת איתי אהרונסון אם יש בכוונת הוועדה המיוחדת בכל זאת לשנות את החלטתה בנוגע לילדים האלה, בלי קשר לחקיקה?

שלי יחימוביץ': אם זה עומד על הפרק בכלל או שמנוי וגמור אתכם ההחלטות שקיבלתם בעבר?

צביה שמעון: הוועדה המיוחדת בשלב זה לא משנה את ההחלטות שלה.

צביה שמעון: מה שאני כן בכל זאת ברשותך, אבקש עוד פעם להדגיש.

שלי יחימוביץ': מה שביקשת להדגיש, הודגש.

צביה שמעון: אני מבקשת בכל זאת לפרוטוקול.

צביה שמעון: אני בעד לתת וכמה שיותר.

צביה שמעון: אני מבקשת לגמור את הדבר הזה, חה"כ אריאל, אני פונה אליך, חייבים לגמור את הדבר העצוב הזה, לא לעכב את האנשים.

שלי יחימוביץ': סליחה, אף אחד לא קיבל כאן רשות דיבור, אני מבקשת לסיים, תודה צביה.

שלי יחימוביץ': חה"כ אריאל, משפט אחד לסיום, בבקשה:

אורי אריאל: אני מודיע ועונה לידידתי, גב' צביה שמעון, מכאן עד ערב פסח, להוציא שבת, אני נמצא כולי, מאה אחוז ממני, בכל שעה ובכל דקה לעניין הזה כדי לסיים.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא משמשים פה כקבוצה של תרפיה קבוצתית.

שלי יחימוביץ': חברים, סיימתי את הישיבה ואני רוצה לומר מה ההחלטה של הישיבה הזאת.

שלי יחימוביץ': ראשית, היועצת המשפטית הלית מגידו, תנסח הצעת חוק ספציפית לעניין ילדים שהפינוי אירע בטרם מלאו להם שלוש שנים, ברוח הדברים שנאמרו כאן בוועדה.

שלי יחימוביץ': את הצעת החוק הזאת נגיש חה"כ זאב אלקין ואנוכי.

שלי יחימוביץ': ואנחנו נעביר אותה עוד לפני היציאה לפגרה כשבכוונתנו, תגיד לי אם אתה מסכים אתי, לבקש פטור מחובת הנחה כבר בשבוע הראשון שאחרי הפגרה.

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: גם אני אולי רק אציע, אם הוא ירצה, לצרף גם את חה"כ גבאי כמגיש, היות והוא זה שעורר את הדיון.

שלי יחימוביץ': בשמחה וכמובן כל חברי-כנסת שירצו להצטרף כחותמים, אז נשמח לעשות זאת.

שלי יחימוביץ': אני לחלוטין לא מוצאת שום קשר בין זירוז התהליך הספציפי והנקודתי הזה לבין החוק המלא והשלם.

שלי יחימוביץ': אם כי אני מוכנה להוסיף הסתייגות, אם אנחנו נראה שיש הסכמה לגבי החוק הרחב עד שבוע אחרי הפגרה, אנחנו נמשוך את הצעת החוק שלנו.

שלי יחימוביץ': אין לנו שום עניין לקדם כאן

שלי יחימוביץ': הצעת חוק סתמית רק כדי שהיא תהיה על שמנו חלילה.

שלי יחימוביץ': אז בכל מקרה, המסלול של הגשת הצעת החוק אכן מתקיים.

שלי יחימוביץ': רק עד חמישה מיליון ₪, זאת אומרת, שצריכים להכין הצעה עד גובה הפיצוי, ליועצת המשפטית.

שלי יחימוביץ': כן.

צביה שמעון: אגב, בהצעת החוק זה יותר.

שלי יחימוביץ': במקביל אנחנו גם נפנה לוועדה על-מנת שתשקול מחדש את עמדתה, למרות ששמענו כאן דברים מאוד ברורים שאין כוונה לעשות זאת.

שלי יחימוביץ': גם אני כמו ד"ר יצחק קדמן, רואה בעובדה שהעניין הזה תקוע, הרי זה שאנחנו יושבים ומנהלים כאן בכלל דיון על הסעיף התמהוני הזה, זה כל-כך אבסורדי הפרשנות הזאת של החוק ושל פסיקת בג"צ בעקבות החוק, כאילו הכוונה הייתה שילדים שטרם מלאו להם שלוש, אינם זכאים לפיצויים.

שלי יחימוביץ': הרי ברור לנו לחלוטין מה הייתה רוח פסיקת בג"צ, למי הייתה הכוונה או אם ציטוט מדברי חה"כ חיים אורון: "ברור מלכתחילה שהכוונה הייתה לאותו אורח נוטה ללון", בוודאי לא לילדים שנולדו שם והיום הם משלמים את המחיר בין אם הם ישנו בזמן הפינוי ובין אם הם היו ערים, הרי הילדים האלה הם חיים במשפחות של עקורים ומשפחות שהוזנחו על-ידי המדינה באופן חרפתי וגם אם יש בעיות ספציפיות של ילדים ונוער שעליהן כבר דנו כאן גם בישיבות הוועדה וגם בסיור שעשינו.

שלי יחימוביץ': הרי גם העובדה ש-50 אחוזים מהמפונים עדיין מובטלים, גם זה משפיע ישירות על אותם פעוטות בני שנה וחצי עד ארבע חצי היום.

שלי יחימוביץ': גורלם נחתך יום יום ושעה שעה בגלל הפינוי.

שלי יחימוביץ': הרי פסיקת בג"צ לא רלוונטית לגביהם, לכן הפרשנות המחמירה כאן היא בעיניי הצד החמור של העניין ובטח לא ההתנהלות הפרלמנטרית שלנו, שלדעתי היא מאוד סבלנית ואולי באמת במקום שבו הוועדה לזכויות הילד יכולה לומר את דברה, אנחנו נאמר את דברינו ואני מקווה שהדבר הזה יועיל לפחות בנקודה הזאת.

זאב אלקין: אני חוזר בי מהצעתי הקודמת, אני דווקא הייתי מציע לא להגביל את ההצעה ל-5 מיליון, כי חשבתי במחשבה חוזרת שתוך שבוע יהיו לנו 51 חתימות, מהניסיון שהיה לי עם הצעת חוק אחרת.

אורי אריאל: ל-51 חתימות צריך 51 מצביעים בהצבעה.

זאב אלקין: או-קי.

שלי יחימוביץ': חברים, אני מודה לכם, תודה שבאתם.

שלי יחימוביץ': תודה רבה, הישיבה נעולה.