ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 185, 2007-03-12 11:30

משה שרוני: בוקר טוב לכולנו, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

משה שרוני: הנושא היום הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תקרת תשלום משפחתית לחולים כרוניים) התשס"ו-2006, של חבר-הכנסת חיים אורון.

משה שרוני: בבקשה, חה"כ אורון:

חיים אורון: הצעת החוק עוסקת בנושא של יותר מאדם במשפחה שהוא חולה כרוני.

חיים אורון: התקרה לחולים כרוניים היום היא תקרה אישית ולא משפחתית והיא סדר גודל של 680, 690, 700 לרבעון, תלוי בקופות-החולים השונות, או 250,260 בהתאמה בין הקופות-חולים השונות.

אברהם רביץ: זה תקרה למה?

חיים אורון: זה תקרה לחולה כרוני.

אברהם רביץ: תקרת הנחה.

ג’ודי וסרמן: תקרת תשלום, השתתפות התרופות.

חיים אורון: השתתפות התרופות.

חיים אורון: אם החולה צורך תרופות יותר מהסכום הזה וצריך לשלם עליהן, מעבר לסכום, הוא לא משלם.

חיים אורון: אני אתן נתונים על כמה חולים מדובר.

חיים אורון: אבל, לא עלינו, יש משפחות שבהן יש כמה חולים כרוניים ומיד תראו נתונים שיש לי מקופת-חולים כללית, שמהם יוצא 1,000 ₪ בחודש, 1,200 ₪ לחודש וגם יותר.

חיים אורון: אני לא חושב שזאת הייתה כוונת המחוקק, לפני 12 שנים.

חיים אורון: לא נראה לי שהתכוונו שהתקרה תהיה תקרה אישית ולא משפחתית כי כל המערכת היא משפחתית.

חיים אורון: הצעת החוק שלי באה לומר שכאשר יש יותר מחולה כרוני אחד, התקרה תהיה למשפחה ולא ליחיד.

חיים אורון: לא מדובר כאן במקרה בודד.

חיים אורון: בקופת חולים כללית מספר המשפחות עם שני חולים כרוניים הוא 266 אלף, מתוכם 19,732 משפחות של קשישים; מספר המשפחות עם שלושה כרוניים הוא 13 אלף; משפחות עם ארבעה חולים כרוניים הוא 2,000; וחמישה יש גם, מספר המשפחות עם חולה כרוני אחד הוא 680 אלף.

אברהם רביץ: העם כולו חולה.

חיים אורון: 680 אלף עם חולה כרוני אחד.

אברהם רביץ: בכללית, 680 אלף?

משה שרוני: חה"כ רביץ, חולים בגלל שרואים איך מתנהלת המדינה.

חיים אורון: חברים, זה נתון רשמי, יש לי פה צילום כפול, אחד לך ואחד לי.

חיים אורון: ההגדרה של חולה כרוני מופיעה בתקנות ובחוק, זה לא מישהו שקבע, אלה הנתונים שקיבלתי.

חיים אורון: היום מספר הצרכנים שמגיעים לתקרה הזאת ומקבלים עליה זיכוי הוא 52 אלף.

חיים אורון: כלומר, יש 52 אלף כאלה שעוברים את הסכום שבו מדובר, הסכום בקופת-חולים כללית הוא 32 מיליון ₪.

חיים אורון: ההערכה שלהם על-פי הרצת המחשב שהם עשו אצלם, שהחוק הזה אצלם יחול על 34 אלף משפחות מתוך ה-271 משפחות שהם חיברו את כל הנתונים הקודמים.

חיים אורון: מה לא מסתדר, ג'ודי?

ג’ודי וסרמן: כל משפחה שיש בה יותר מחולה כרוני אחד, יחול עליה החוק.

חיים אורון: כן, אבל לא כל אחד שיש בו חולה כרוני אחד, הם מגיעים ל-680 ₪ בחודש.

חיים אורון: יש מקרה שיש שני חולים כרוניים במשפחה, אבל לא מגיעים לתקרה.

חיים אורון: אני לא מציע לגעת בתקרה הקיימת.

חיים אורון: אני לא יכולתי לבדוק את הנתונים הללו, היחידים אגב שהסכימו לתת לי את הנתונים, זה קופת-חולים כללית.

משה שרוני: הם מרוויחים 40 אחוזים לתרופות, למה שלא יתנו לך?

חיים אורון: אם למישהו יש נתונים אחרים, שיציג אותם.

חיים אורון: בהתאמה, אם בקופת חולים כללית זה 34 והיא בערך 60 אחוזים מסך המבוטחים, אז יש להניח שבאחרות זה עוד כ-25 אלף, ואז מדובר על 50 אלף משפחות.

משה שרוני: מדברים על 60 מיליון ₪?

חיים אורון: כן, מדברים על 60 מיליון ₪, בערך על 50 אלף משפחות, שכיום משלמות מעל 700 ₪ בחודש עבור תרופות.

משה שרוני: ואלה שלא משלמות, לא לוקחות את התרופות.

חיים אורון: ואלה שלא משלמות, לא מקבלות תרופות.

חיים אורון: וגם יש לי נתונים על מקבלי הבטחת הכנסה, כמה הם בקופת-חולים כללית, הם משלמים 50 אחוזים.

חיים אורון: אני מודה, אני לא מדבר על הבטחת הכנסה ושלא יתנו לי תשובה עם הבטחת הכנסה.

חיים אורון: אמרתי גם את המספרים בקרב הקשישים שהם אחוז כמובן מאוד גבוה בתוך המשפחות הללו.

חיים אורון: זאת הצעת החוק.

נעמי מורביה: והנכים.

חיים אורון: בסדר, אני מקבל את התיקון.

חיים אורון: ואני מודה שכשה

חיים אורון: תחלתי לגלגל את הצעת החוק, לא הייתי מודע לעוצמת הבעיה בהיקפים שלה, של משפחות שיש בהן יותר מחולה כרוני אחד, ולא רק קשישים.

חיים אורון: אצל הקשישים זה כאילו הרבה יותר מובן, אחד חולה סוכרת, שני לב, וכבר בצריכת תרופות מוגברת וכבר יש את ההוצאה הזאת.

חיים אורון: כפתיחה לדיון של מחר, היות ומאחר שיש דיון על הנושא של הביטוחים המשלימים והפלטיניום וכל השמות האלה, וזה יצא לדיון במליאה שיהיה היום על ה-2 אחוז, אם המדינה תברח מהאחריות לדברים הללו, אנחנו נקבל יותר ויותר ביטוחים משלימים בשיעורים יותר ויותר יקרים עם אחריות הולכת וקטנה של המדינה לדבר שהוא בבסיסו של חוק הבריאות.

משה שרוני: אז תוסיפו 0,3, יכול להיות שיהיה איזון.

חיים אורון: כבר הסכמתי איתך, להוסיף 0,3, לבטל את כל הביטוחים המשלימים האלה.

משה שרוני: בדיוק.

חיים אורון: להכניס את זה לסל, לקבל היום את החוק.

משה שרוני: וכל התשלומים עבור רופאים מקצועיים ולאולטרא-סאונד ולכל הדברים האלה.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: אבל היות ואין את סעיף 3, אני לא רוצה להתחיל את הנאום של מחר.

חיים אורון: 0,3 זה מעלה את נטל המס, אבל מיליארד וחצי ₪ שמשלמים היום לביטוחים משלימים – הוא לא בנטל המס, הוא בהוצאה אחרת, אבל זה רק 70 אחוזים מהאוכלוסייה.

חיים אורון: 30 אחוזים מהאוכלוסייה אין להם ביטוחים משלימים.

חיים אורון: וזאת הקבוצה שצריך לדאוג לה.

חיים אורון: אלה טיעוניי, אדוני היו"ר.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: חה"כ רביץ, רצית להוסיף משהו?

אברהם רביץ: כן, אני מסכים עם הסיפא של דברי ידידי ג'ומס.

אברהם רביץ: אנחנו בעצם נמצאים כאן ולשם כך חוקק החוק, לדאוג לאותם 30 אחוזים חלשים שלא יכולים להרשות לעצמם.

אברהם רביץ: החוק לא היה דבר כל-כך טוב לאנשים שיש להם.

אברהם רביץ: אנשים שיש להם, משתמשים ברפואה פרטית, יש להם את היכולת לשלם, הם משלמים רק מס בריאות מועט מאוד.

אברהם רביץ: ולכן אני מאוד בעד החוק הזה.

אברהם רביץ: בהתחלה זרקת מספרים שהם מאוד יפים, אבל אם זה מסתדר בסביבות ה-60 מיליון בסה"כ, אני חושב שזה סכום שאנחנו יכולים להתמודד איתו וצריך לעשות את זה.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: חה"כ חיים אורון, למה הגבלת כאן ילדים עד גיל 18?

חיים אורון: לא, זה הגדרת המשפחה.

משה שרוני: למה לא גיל 21?

משה שרוני: האנשים הכרוניים האלה גם לא הולכים לצבא ונשארים בתוך המשפחה.

משה שרוני: יש הגדרות ברורות מאוד ואני חושב שצריכים להגדיל את זה עד גיל 21.

ג’ודי וסרמן: היום בסעיף 8 לחוק, יש הגדרות של קבוצות שזכאיות לקבל הנחה ולפי תכניות של קופות החולים, מקבלות.

ג’ודי וסרמן: למשל, לגבי משפחה שיש לה ארבעה ילדים ויותר, שם יש הגדרה של יחיד ובן זוגו וילדים עד גיל 18.

ג’ודי וסרמן: אפשר לסטות מההגדרה הזאת, אפשר לקבוע ילדים עד גיל 21, היום כשמדובר על משפחה בסעיפים של הפטור, מדובר על ילדים עד גיל 18.

חיים אורון: אין לי בעיה, ג'ודי, אתם העברתם אליי נוסח אחר של הצעת החוק.

חיים אורון: הוא מכיל בתוכו את אותו הדבר עצמו?

ג’ודי וסרמן: כן, הוא מכיל בתוכו את אותו הדבר, צריך לעניין הפרסום.

חיים אורון: כי בחוק המקורי שלי - -

משה שרוני: לא נגענו בנושא הזה במקורי שלך בכלל.

חיים אורון: כי אצלי מופיע הסכומים ואתם בעצם אומרים, הנוסח הזה פותר את העניין.

ג’ודי וסרמן: הצעת החוק שלך לא מדברת על סכום, היא קובעת שקופת-החולים צריכה, במסגרת התכניות שלה, להציע פטור למשפחה שיש בה יותר מחולה כרוני אחד.

ג’ודי וסרמן: הוא לא אומר מה שיעור ההנחה ויכול להיות שבקופות שונות הסכומים יהיו שונים.

חיים אורון: יש סכומים שונים.

משה שרוני: שיהיה דבר אחיד לכולם.

משה שרוני: לא יכול להיות שמישהו ממכבי נהנה יותר מאשר קופת חולים כללית?

חיים אורון: זה המצב היום גם.

חיים אורון: אני לא רוצה להיכנס לזה.

אריה אלדד: לעניין הגיל, אפשר להכניס לילדים בכל גיל אם הם סמוכים על שולחנו.

משה שרוני: בדיוק.

ג’ודי וסרמן: אבל אנחנו מחייבים את קופות החולים, מדובר במערכות ממוכנות, אתה חייב לתת להן איזושהי הגדרה, איזשהו כלל.

ג’ודי וסרמן: הם לא יעשו חקירה בכל משפחה, איזה ילדים סמוכים על שולחנם או איזה לא.

רן כהן: במקרה של ילדים שההורים פרודים, אז זה במשפחה שבה הוא נמצא.

חיים אורון: ג'ודי, אם יש פה בעיה של אי אחידות בקריטריונים, אין לי בעיה עם 21, רק שאני לא רוצה ליצור איזה בלגן.

ג’ודי וסרמן: אני לא חושבת שזה בעייתי.

משה שרוני: צריכים לבדוק את זה.

נועה פרסטר: אין משפחה עם 21, אנחנו מקבלים קשרי משפחה ממשרד הפנים, זה עד גיל 18.

משה שרוני: זה לא אומר שזה קדוש.

משה שרוני: בואו נשאיר את זה ככה, בסדר.

נעמי מורביה: אני מבקשת להפנות את תשומת לבו של המחוקק לכל הנושא הזה של ההחזרים.

אברהם רביץ: אבל זה לא הצעת החוק הזאת.

נעמי מורביה: זו הצעת החוק הזאת.

נעמי מורביה: עד כה מדובר על החזרים כל רבעון, כל חצי שנה.

נעמי מורביה: אני טוענת שציבור הנכים וציבור הקשישים לא עומד בגזירה הזו מאחר והם משלמים מדי חודש בחודשו עבור התרופות, ובקצבה של 1,800 ₪ או 1,300 ₪ ליחיד, הוא לא יכול לשלם700 ₪ לחודש עבור תרופות, ולחכות שלושה חודשים או חצי שנה כדי לקבל את ההחזר.

נעמי מורביה: המחוקק צריך לתת את דעתו לכך ושייקבע מפורשות ושגם יהיה מפורט שההחזר יהיה מדי חודש בחודשו.

נעמי מורביה: אדם הוציא 700 ₪, מחזירים לו 500 ₪.

נתן לבון: ראשית, אני מברך על הצעת החוק, אנחנו העלינו את זה כבר הרבה מאוד זמן.

נתן לבון: אבל אני רוצה להסב את תשומת הלב על הסתירה שקיימת בנהלים של קופות החולים לגבי סוגייה דומה ששם יש הגבלה, יש תקרה משפחתית.

נתן לבון: לגבי התשלומים לרופאים מקצועיים, לבדיקות וכו', שם התקרה היא תקרה משפחתית.

חיים אורון: מזה בא הרעיון, אגב, שאמרו שתקרה זה טוב.

נתן לבון: אני מסכים לכל מה שאתה אמרת.

נתן לבון: אני פשוט רציתי להבהיר לכולנו שפתאום יש פה סתירה בתוך החוק עצמו שקבע לגבי סוג אחד תקרה משפחתית, לגבי סוג אחד תקרה אישית.

נתן לבון: ויש פה סתירה שצריכים ליישב אותה כי זאת הייתה כנראה כוונת המחוקק.

נתן סמוך: שר הבריאות הביע בשעתו תמיכה בהצעה, מתוך הבנה שהיא משקפת מסגרת שכל קופת חולים תצטרך להתיישב לפיה, אבל לא קובעת תקרה מוגדרת, כאשר בשלב השני אפשר יהיה לבחון מה המשמעויות של כל בקשה של קופת חולים ולהעביר אותה גם את הביקורת של שר הבריאות וגם את הביקורת של ועדת הכספים.

נתן סמוך: ועדת השרים לחקיקה דחתה את ההצעה, בשלב השני כאשר שר הבריאות הגיש ערר, החליטה לתמוך בהצעה.

נתן סמוך: בשלב נוסף משרד האוצר הגיש ערעור לממשלה והממשלה החליטה שלא לתמוך בהצעה.

נתן סמוך: כך שהיום העמדה הרשמית של הממשלה זה כמובן שצריך - -

משה שרוני: אנחנו לא מתחשבים בעמדת הממשלה כאן בוועדה.

נתן סמוך: נתנו את עמדתנו.

משה שרוני: בסדר.

נתן סמוך: אבל בעיקרון, העמדה האישית של שר הבריאות במסגרת הדיונים בממשלה הייתה עמדה חיובית.

אברהם רביץ: זה הכי חשוב.

משה שרוני: משרד האוצר, בבקשה:

אנואר: אני מאגף תקציבים, אנחנו מתנגדים להצעה כי יש לה משמעות אגרסיבית, בעצם היא לא מבחינה בין אנשים שבאמת צריכים את הסיוע הזה לבין אנשים שיש להם את היכולת לשלם את הסכומים האלה.

אנואר: ובכך הוא מנפח גם את העלות של ההצעה.

אנואר: אם היינו באמת מבחינים בין אלה שצריכים לקבל את הסיוע לבין אלה שלא, היינו מגיעים לעלות הרבה יותר נמוכה מ-60 מיליון ₪.

אנואר: גם בשנה הקודמת של 2006, התחייב אגף התקציבים שאני מייצג אותו, לתת 20 מיליון ₪ לשם תשלומים לחולים כרוניים.

אנואר: והכסף הזה עדיין לא ניתן בפועל אבל פה תקבלו את הכסף לאחר תיקון תכניות הגבייה.

אנואר: לגבי ההצעה הזאת, אנחנו נתנגד בהיעדר - -

משה שרוני: רשמנו את זה שתתנגדו.

ג’ודי וסרמן: סליחה, מה נותן הצעת החוק?

אנואר: זה מגיע ל-76 מיליון ₪.

משה שרוני: זאת הערכה לא נכונה.

רן כהן: צריך להוריד חצי.

משה שרוני: לא, יותר מחצי, כי אני לא מאמין להם אף פעם.

נועה פרסטר: אני משירותי בריאות כללית.

משה שרוני: מתי הקופה הזאת תתייצב אחת ולתמיד?

נועה פרסטר: לנו אין שום התנגדות לחוק הזה.

נועה פרסטר: אבל יש לנו רק בקשה אחת ואני ביקשתי את זה גם מחה"כ אורון וגם דיברתי עם היועצת המשפטית של הוועדה, שיהיה סעיף שיפוי שאומר שעל כל הפסד ההכנסות של הקופות, נקבל את הכסף מהאוצר.

נועה פרסטר: שאם לא כן, מה שיקרה זה שכל הכסף הזה, כל ה-76 מיליון והסכומים האלה נכונים, לפחות של הכללית 50 מיליון ₪ שאני כתבתי במסמך, זה תעודות זהות, בדקתי משפחה, משפחה כמה הם עוברים את התקרה, זה יעלה לנו 50 מיליון ₪ בשנה.

משה שרוני: חיים, אם הם יורידו את הרווח שהם מרוויחים מכדורים מ-40 אחוזים ל-10 אחוזים, יהיה עוד 600 מיליון ₪.

נועה פרסטר: אם אנחנו נעשה תקרה משפחתית שבסכום של התקרה האישית של 684 ₪ שזה היום, הרבעונית, ואני אחיל אותה על המשפחות – אני אפסיד 50 מיליון ₪, כאשר מי שייהנה מזה, סך המשפחות שיעברו את התקרה, יהיה 32 אלף משפחות.

רן כהן: מנין בא ההחזר?

נועה פרסטר: הוא בא מהקופה.

רן כהן: והקופה מפסידה את זה?

נועה פרסטר: כן.

רן כהן: היא מקבלת על שיפוי או לא?

נועה פרסטר: לא.

נועה פרסטר: ההחזר הנוכחי, לא.

משה שרוני: הם בפשיטת רגל כבר, אתה לא יודע?

נועה פרסטר: ההחזר הנוכחי הוא אצלנו בכללית ב-32 מיליון ₪ לשנה.

נועה פרסטר: אני רק מבקשת גם להעיר שכל הדרישות של ליידע וכו', אצלנו בכללית לא רלוונטיות מאחר שאצלנו המחשב נותן את ההנחה באופן אוטומטי.

נועה פרסטר: ומי שמגיע ל-684 ₪, לא משלם יותר.

נועה פרסטר: וההגדרה של חולה כרוני גם מתבצעת מדי חודש בחודשו.

חיים אורון: ומה שאת אמרת זה גם תשובה לארגון הנכים?

נועה פרסטר: הם דיברו על לאומית.

נסים מורביה: אנחנו דיברנו על לאומית.

נועה פרסטר: אצלנו כל הדרישות זה לא רלוונטי.

נועה פרסטר: אם לא יהיה סעיף שיפוי.

אברהם רביץ: אבל את ראית שיש סעיף שיפוי.

נועה פרסטר: לא, אין בחוק הזה.

אברהם רביץ: הנה, הוא מתנגד, אם אתם משלמים את זה, למה הוא מתנגד?

חיים אורון: הוא חושש.

נועה פרסטר: הוא חושש, אבל כל עוד לא יהיה סעיף שיפוי, אנחנו נשלם את זה.

עדינה מרקס: אנחנו שומעים שבקו הפתוח של האגודה לזכויות החולה מתנקזות הרבה מאוד פניות של קשישים, הרבה מאוד פניות של חולים כרוניים, עשרות בחודש של משפחות, שטוענים "אני לא יכול לשלם את התרופה, אנו לא יכולים" וכו', כל הסיפורים הידועים.

עדינה מרקס: מתי מתחיל רבעון, האם רבעון מתחיל בינואר או שכל חודש סופרים רבעון מחדש.

משה שרוני: רבעון נגמר ב-1 לאפריל.

עדינה מרקס: אבל אם החולה קיבל את התרופה בפברואר, אז הרבעון שלו הוא חודשיים.

עדינה מרקס: ולכן אנחנו גם מבקשים שהרבעון יהיה מיום ההתחלה.

נועה פרסטר: ממש לא, חולה כרוני לוקח כל חודש את התרופות.

עדינה מרקס: לשירותי בריאות כללית, מניסיוני ולצערי הרב, אני יודעת שבאמת ברגע שעוברים את התקרה מפסיקים לנכות, זה נכון.

עדינה מרקס: לפי התלונות של אנשים, הם לא יכולים לעמוד בזה ברבעון, והגדרת הרבעון מאוד חשובה לעניין הזה.

משה שרוני: אנחנו נגדיר את זה בצורה מובנת ובלי פרשנות.

חיים אורון: אבל היא אומרת שאם אדם שילם בפברואר והוא לא הגיע לתקרה - -

משה שרוני: הבנו.

עדינה מרקס: ואני מברכת על הצעת החוק בכל לב, ורק שהיא תעבור.

משה שרוני: רק שתעבור, בסדר.

שרון ניסן: הסתדרות הרופאים סבורה שיש לקבל את הצעת החוק, אנחנו תומכים ומברכים על הצעת החוק.

משה שרוני: אבל להסתדרות הרפואית לא עולה כסף, אז מה הבעיה?

שרון ניסן: אנחנו חושבים שיש להקל על המשפחות במצוקה הכלכלית ואין לי עוד הרבה מה להוסיף.

אברהם רביץ: לכם יש רופאים חכמים שיודעים בדיוק לאיזה תאריך לתת את הרצפט כדי שזה ייכנס לרבעון.

שרון ניסן: זה נכון.

משה שרוני: רשות הדיבור ליועצת המשפטית.

ג’ודי וסרמן: ראשית, רציתי לשאול את נציגי האוצר לפי מה עשו את הערכת העלות, איזו הנחה תינתן?

אנואר: קודם כל, צריך גם את העלויות בפר משפחה כמה זה יעלה, כשהתקרה תהיה 672 ₪, כי מה שיש היום זה 684 ₪.

אנואר: אז עשינו 72 שזה מקטין את העלות והשינויים 6 מיליון זה בעצם הירידה בהכנסות הקופות.

ג’ודי וסרמן: אבל איזו הנחה ניתנת לחולה הכרוני השני והשלישי במשפחה, תקרה של חולה כרוני אחד?

אנואר: כן.

ג’ודי וסרמן: אם זאת ההצעה של אדוני, זה לא מה שכתוב כאן.

ג’ודי וסרמן: כאן כתוב שקופות החולים יקבעו איזושהי הנחה לגבי החולה הכרוני השני והשלישי והרביעי במשפחה.

ג’ודי וסרמן: אם אדוני מבקש שההנחה למשפחה עם חולים כרוניים תהפוך להיות ליחיד, תהפוך להיות למשפחה, אפשר לקבוע את זה.

רן כהן: לדעתי זאת הכוונה.

חיים אורון: אני לא רוצה להסתיר שבשיחות שהיו לי גם עם קופת חולים כללית, הפשרה שהייתי מוכן ללכת אליה זה, לא במכה אחת.

חיים אורון: נאמר בשנה הראשונה X ובשנה השניה X פלוס, ובשנה השלישית זה מתאזן.

חיים אורון: עכשיו החוק כבר יצא מידיי, אני לא אומר את זה בשביל לברוח מאחריות, אני חושב שאין מחלוקת ואמרתי את זה גם להם, המגמה שאני רוצה להגיע אליה זה תקרה משפחתית.

חיים אורון: יש תקרה אחת וכמות הביקורים, לאחד יש 40 ילדים ולאחד יש רק ילד אחד, הוא שהמינימום ביקורים אצל רופא זה אותו דבר.

חיים אורון: אני צודק?

נועה פרסטר: כן.

חיים אורון: עשרה ילדים וילד אחד, הם משלמים פעם אחת.

חיים אורון: אני חושב שהעיקרון הזה צריך להתקבל גם פה.

חיים אורון: היות והבנתי שיש פה עלות של 60-70 מיליון ₪, אז אמרתי שאני מוכן ללכת באיזשהו אופן מדורג כאשר העיקרון נקבע.

אברהם רביץ: אם האוצר יבטיח שלא יתנגד לחוק הזה.

משה שרוני: לא, הם לא יבטיחו לך, מה שיבטיחו – לא יקיימו.

חיים אורון: הרי בסופו של דבר אני יודע מה המבחן.

חיים אורון: הממשלה מתנגדת, צריך 50 חברי-כנסת, אנחנו ניפול בסוף על הכל, ואני חיפשתי פשרה.

משה שרוני: למה ליפול?

משה שרוני: אי אפשר לעשות 50 חברי-כנסת?

חיים אורון: תראה מה יקרה הערב פה על שני אחוז.

ג’ודי וסרמן: אבל ההצעה של אדוני כפי שהיא מונחת, לפחות בנוסח שאנחנו כתבנו, מדובר על איזושהי הנחה, לא על תקרה משפחתית ואני מבינה שגם לזה האוצר מתנגד.

חיים אורון: מה שאני כתבתי, זה אתם כתבתם, לכן שאלתי אתכם אם החדש הוא אותו דבר.

חיים אורון: ולאור התגובות שנתנו לו ל-2 אחוז, אני רואה כבר את התגובה לנושא הזה.

חיים אורון: אגב, אני רוצה להודיע גם פה לקופות החולים, היום אתם משלמים 32 מיליון ₪, בהתאמה הקופות היום משתתפות בסיפור הזה בסכום מסוים.

חיים אורון: אני לא מבין למה השיפוי במקרה הזה צריך להיות של 100 אחוזים?

נועה פרסטר: כי התקרה שנקבעה אז במסגרת לתכנית גבייה כוללת שהגשנו, כללה גם העלאה משמעותית בהשתתפויות וזה היה חלק מהעסקה.

חיים אורון: לנו יש פה יתרון שאנחנו לא יושבים במשא ומתן בין הקופות ובין משרד האוצר ומשרד הבריאות על אלפי הסעיפים שמופיעים שם.

חיים אורון: לי אין בעיה לכתוב בהצעת החוק שיהיה שיפוי מסוים.

אברהם רביץ: מעל ה-32.

חיים אורון: שיהיה שיפוי מסוים, אבל אני לא רוצה להיכנס היום לכל הפשרות שאתם עושים אחד עם השני בין הסניפים ולהגיד פה, השיפוי הוא של מאה אחוז, כי גם היום אתם משלמים.

חיים אורון: נניח החוק נופל, השנה תשלמו 32 מיליון.

נועה פרסטר: כן, אבל זה בנוסף ל-32 מיליון.

נועה פרסטר: מה שאני חישבתי, זה תוספת.

חיים אורון: אז איך הוא הגיע ל-76?

נועה פרסטר: אני לא יודעת איך הוא הגיע, אני יודעת שעשיתי לעצמי.

חיים אורון: מה שאת אומרת, שקופת חולים אחת תהיה 86 מליון, 50 פלוס 32?

נועה פרסטר: 50 מיליון זה לשירותי בריאות כללית.

משה שרוני: רבותיי, בואו לא נתווכח, זה 60, זה 70, זה 50.

חיים אורון: לא, היא אומרת ב-32 פלוס 50, 82 מיליון רק בכללית, בסה"כ זה בטח 120 מיליון.

משה שרוני: חה"כ רן כהן, בבקשה:

רן כהן: שני משפטים, אני תומך בהצעת החוק.

רן כהן: אני חושב שאילו היה אפשר להגיע עם האוצר לפשרה שבפריסה על שלוש שנים, הם יתמכו בחוק, היה אולי טעם בעניין.

רן כהן: נדמה לי שהאוצר יתנגד לזה מכל וכל ואני חושב שצריך להעמיד את התקרה האישית על התקרה המשפחתית ולהוסיף לזה שיפוי מסוים של האוצר.

משה שרוני: יש לי הצעה, חה"כ אורון, מה שאני מבקש אם תוכל לעשות עוד סיבוב עם האוצר ועם הקופות ואחר-כך נבוא לכאן ונגבש נוסח רציני מאוד ובלי התחשבות בקופות ובלי התחשבות באוצר, התחשבות בחולים הכרוניים בלבד.

משה שרוני: האם אתה מסכים, אדוני?

חיים אורון: אני מסכים עם תיקון קטן, אני מציע שנגבש נוסח כזה כמו שאתה אומר, ועם הנוסח הזה נלך לדבר עם הקופות והאוצר ולא הפוך.

משה שרוני: מאה אחוז.

חיים אורון: ואז הכל פתוח, יהיה נוסח לבטא את מה שנאמר פה על-ידי כולם ואיתו נלך לדבר עם האוצר.

משה שרוני: מאה אחוז, אני מודה לכולכם.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.