ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 81, 2007-03-18 10:00

מיכאל נודלמן: אנו דנים רבות בנוער ובגידול במספר התיקים הנפתחים לבני נוער.

מיכאל נודלמן: אנו נתקלים הרבה יותר בבעיות סמים ואלכוהול בקרב עולים, בעיות שלא עלו בהיקף כזה טרם עלייתם ארצה.

מיכאל נודלמן: שירות בתי-הסוהר עושה עבודה קשה וחשובה בכלא "אופק", בשיתוף משרד החינוך, לטיפול בנוער העולה העצור והכלוא.

מיכאל נודלמן: ניכר שההשקעה בלימודים ובמיוחד בבגרויות בזמן שהייתו בכלא מונעת חזרת הנוער לכלא.

מיכאל נודלמן: אין לי ספק שלו המדינה היתה משקיעה יותר בקליטת הנוער העולה במערכת החינוך ומניעת הדרדרותו לפשע – היתה נחסכת הוצאה של כ-5 מיליון שקלים בשנה הדרושה לאחזקת 200 בני נוער בכלא "אופק".

מיכאל נודלמן: המדינה צריכה להשקיע יותר בנוער עולה כדי שלא תצטרך לממנם בכלא.

מיכאל נודלמן: יש מספר סיבות להדרדרות של בני נוער.

מיכאל נודלמן: בין היתר, מגורים באזורים חלשים וקשיים בשל היעדר שפה, שמובילים לעזיבת בית-הספר, כאשר הרחוב קולט טוב יותר מאשר בית-הספר.

מיכאל נודלמן: כמי שעלה לישראל לפני 17 שנים, אני סבור שזאת טרגדיה שכל-כך הרבה צעירים נופלים לבור הזה ומגיעים לבית-הכלא.

מיכאל נודלמן: מטרת הוועדה, לראות את טובת הילד.

מיכאל נודלמן: האם יש לכם נתונים סטטיסטיים ומעקב אחר היוצאים מבית-הכלא?

נזים סביתי: אני מפקד מחוז מרכז בשירות בתי-הסוהר.

נזים סביתי: שירות בתי-הסוהר קיבל לאחריותו את כל המתקנים הצבאיים, הכוללים גם אסירים ביטחוניים, ובקרוב נקבל גם את "אבו כביר".

נזים סביתי: כל הכליאה בארץ נמצאת באחריות שירות בתי-הסוהר.

נזים סביתי: תוך שנה גדל מספר האסירים באחריות שירות בתי-הסוהר מ-9,400 ל-24,000, כולל כלא "מגידו" ו"קציעות".

נזים סביתי: שירות בתי-הסוהר קיבל אלף סוהרי חובה.

נזים סביתי: במחוז המרכז יש 12 בתי כלא, בהם כ-9,000 אסירים, שפוטים ועצורים, ביטחוניים ופליליים.

נזים סביתי: לפני כ-6 שנים בני נוער שעברו עבירות פליליות הוחזקו באחד האגפים בכלא "השרון".

נזים סביתי: לפני שלוש שנים וחצי עבר כל הנוער הכלוא והעצור במדינה למתקן החדש בבית-הכלא "אופק".

נזים סביתי: המרפאה משרתת את הכלואים בכלא "אופק" ובכלא "רימונים", אולם אין מגע בין מבוגרים ובני נוער.

נזים סביתי: לפני כ-3 שנים היו כאן 120 נערים.

נזים סביתי: כל מי שנשפט על-פי חוק הנוער הובא לכאן.

נזים סביתי: כיום שוהים בבית-הכלא "אופק" 250 נערים עד גיל 18, והתפוסה מלאה.

נזים סביתי: 50 מתוך הנערים הם שוהים בלתי חוקיים (שב"חים).

נזים סביתי: זה בית-הכלא היחיד בארץ לנוער שעבר עבירות פליליות.

נזים סביתי: הוחלט להתייחס לנוער כאל אוכלוסייה ייחודית, ללא שיקול כלכלי.

נזים סביתי: על 250 אסירים משגיחים כ-100 סוהרים, עליהם מתווספים מורים, אנשי קידום נוער ומתנדבים, וביחד כמעט 250 עובדים.

נזים סביתי: כלומר, משקיעים כמעט עובד על כל אסיר.

נזים סביתי: בבית-הכלא מחזיקים מסגרת לימודית.

נזים סביתי: על-פי הנתונים שבידינו, כ-30 אחוזים מן האסירים רצידיביסטים, כלומר חוזרים לכלא לאחר שחרורם.

נזים סביתי: אלה שמשקיעים בהם בלמידה ושעושים מבחני בגרות רובם לא חוזרים.

נזים סביתי: לכן אסור לבחון את הדברים בעיניים כלכליות.

נזים סביתי: בהמשך הסיור ניפגש עם 25 נערים שנולדו בברית-המועצות לשעבר.

מיכאל נודלמן: יצא לי לבקר בבית-כלא של השטאזי הגרמני, שנראה כמו במאה השמונה-עשרה או התשע-עשרה.

מיכאל נודלמן: כאן זה נראה כמו ארמון באופן יחסי.

מיכאל נודלמן: אני מבין שבית-הכלא הזה מותאם לבני נוער.

מיכאל נודלמן: מוחזקים כאן באגף של 60 נערים שני חונכים.

נילי איצקוביץ: אני מפקדת כלא "אופק".

נילי איצקוביץ: "אופק" הוא בית-הסוהר היחיד לנוער עבריין, לנערים בגילאים 12-18 שנים.

נילי איצקוביץ: התקן הוא של 253 נערים, וכרגע אנו בתפוסה מלאה.

נילי איצקוביץ: יש העצורים לימים ספורים, ויש השפוטים לתקופות ארוכות יותר, עד תום ההליכים.

נילי איצקוביץ: בבית-הכלא ארבעה אגפים.

נילי איצקוביץ: ניתן להתקדם לאגפים 1 ו-2, שם ניתנות יותר פריבילגיות.

נילי איצקוביץ: רוב הנערים בגילאים הנכללים במסגרת חוק חינוך חובה.

נילי איצקוביץ: אנו מספקים להם לימודים כפי שמתחייב על-פי החוק.

נילי איצקוביץ: אנו מפעילים 19 כיתות, בהן לומדים 205 נערים, רובם לקויי למידה.

נילי איצקוביץ: הכיתות קטנות.

נילי איצקוביץ: יש מרכז למידה ובו 14 כיתות, ופתחנו כיתות גם באגפים עצמם.

נילי איצקוביץ: מחצית הנערים שפוטים – 116, ומחציתם כלואים – 118.

נילי איצקוביץ: מתוך סך 200 הנערים, 17 הם עולים מאתיופיה ו-25 עולים מברית-המועצות לשעבר.

נילי איצקוביץ: רובם שפוטים לתקופות מאסר של עד שנתיים, אולם יש גם נערים השפוטים לתקופות מאסר של 5, 7 ו-10 שנים, ושני נערים השפוטים לתקופה ארוכה אף יותר.

נילי איצקוביץ: 22 אחוזים הורשעו בשל עבירות אלימות.

נילי איצקוביץ: אנו מגדירים כעולים את כל מי שנולדו מחוץ לישראל.

נילי איצקוביץ: מקרב 24 הנערים העולים מחבר המדינות, 11 שפוטים על עבירות אלימות, והיתר בשל עבירות מין וסמים.

נילי איצקוביץ: מקרב 14 הנערים העולים מאתיופיה, 9 שפוטים על עבירות אלימות, והיתר בשל עבירות רכוש ומין.

נילי איצקוביץ: מאחר ו-50 מתוך 250 הנערים הם שוהים בלתי חוקיים, הסטטיסטיקה שאציג כאן מתייחסת ליתר ה-200.

נילי איצקוביץ: כל יום בשעה 20:00 הכלא נסגר, ובשעה 23:00 נעשה כיבוי אורות.

נילי איצקוביץ: הנערים מטופלים על-ידי רופא, רופא שיניים ופסיכיאטרים – 64 מן הנערים בכלא "אופק" מטופלים בטיפול פסיכיאטרי.

נילי איצקוביץ: משנת 2004, 54 נערים ניגשו לבחינות הבגרות וכולם עברו אותן בהצלחה.

נילי איצקוביץ: מבין הנערים שניגשו לבחינות הבגרות 94 אחוזים לא חזרו למאסר נוסף – 9 נערים עדיין נמצאים בכלא, ו-42 שוחררו ולא חזרו לכלא.

קרן גנות: אני ראש תחום עבודה סוציאלית בשירות בתי-הסוהר.

קרן גנות: המטרה שלנו לתת מענה לעיקר העבירות – עבירות אלימות וסמים, ובעיקר לעברייני מין.

קרן גנות: אנחנו מתמודדים כדי שהנערים יידעו להתמודד עם העבירות שביצעו, כדי לאפשר להם חזרה לקהילה.

קרן גנות: חייב להיות המשך טיפול גם לאחר שחרורם מבית-הכלא.

קרן גנות: ידוע לנו שכל מי שסיים טיפול לא חזר למאסר נוסף.

קרן גנות: פתחנו קבוצות לטיפול באלימות ולטיפול בסמים.

קרן גנות: אנחנו עובדים בשיתוף עם הרשות לשיקום האסיר ותופרים לכל נער בכלא תוכנית הנכונה עבורו.

קרן גנות: אנחנו רוצים שהצוות כאן יעבור הכשרה לטיפול בנוער עולה.

קרן גנות: הצוות עובד בשיתוף פעולה עם עמותת "ידידים" לשיפור הטיפול בנוער העולה, וכן עם סטודנטים לעבודה סוציאלית בפרויקט "קדם", בשילוב המשפחה.

קרן גנות: אנחנו רואים עלייה מדאיגה במספר הנערים העולים מאתיופיה שמגיעים לבית-הכלא.

זאב אלקין: מעבר לקשר עם עמותת "ידידים", האם אתם לומדים את המאפיינים הייחודיים של אוכלוסיית הנוער העולה?

זאב אלקין: כיצד מתייחסים לעובדה ש-40 אחוזים מהתיקים הנפתחים לנוער עולה הם בגין אלימות, בשיעור הגבוה בהרבה מחלקם בכלל האוכלוסייה?

קרן גנות: בקבוצות הטיפול שלנו מתמודדים ביתר פירוט עם מאפייני הנוער העולה.

קרן גנות: אחת הבעיות, שבצוותי הטיפול אין לנו דוברי שפות ואנחנו נעזרים בסוהרים.

קרן גנות: יש לנו מורים דוברי ערבית ורוסית, אך אין דוברי אמהרית.

קרן גנות: כ-95 אחוזים מן הנערים בבית-הכלא לומדים, בשיתוף היחידה לקידום נוער.

קרן גנות: המערכת מנסה לבנות להם תוכנית מתאימה שתיצור חוויה מתקנת.

קרן גנות: מנסים ליצור אצלם למידה מחדש, להקנות להם נורמות והרגלים בסיסיים נורמטיביים.

קרן גנות: יש כאן קבוצת מוסיקה, בית-ספר לכדורגל ופרויקט תיאטרון.

קרן גנות: בין הנערים שהשתתפו בפרויקט התיאטרון לא היו רצידיביסטים.

קרן גנות: כאשר נותנים לנוער טיפול נכון, אינו חוזר לבית-הסוהר.

קרן גנות: הנערים מופיעים בהצגות והשתתפו בפסטיבל הצגות לנוער, וכן הופיעו גם בפני שופטים.

קרן גנות: עם הגיוס שלהם לצה"ל יש בעיה, כי נער עם עבר פלילי לא מגויס לצה"ל.

נילי איצקוביץ: איזה נער מגיע לבית-הסוהר?

נילי איצקוביץ: רק מי שעבר עבירה קשה מאוד, או מי שכבר ניסו לשלוח אותו לכל מיני פנימיות ומוסדות ובית-הכלא הוא למעשה הפתרון האחרון עבורו.

נילי איצקוביץ: האוכלוסייה כאן קשה מאוד ובעייתית.

נילי איצקוביץ: כל הנערים העולים בבית-הכלא מדברים עברית.

נילי איצקוביץ: לחלק מהם עושים כאן השלמות בלמידת השפה.

נילי איצקוביץ: נערכים להם אבחונים דידקטיים על-ידי משרד החינוך.

נילי איצקוביץ: הקשר של הנערים לקהילה נעשה בסיוע מוסדות, פנימיות והוסטלים, ובשיתוף עם הרשות לשיקום האסיר והיחידה לקידום נוער.

נילי איצקוביץ: 42 אחוזים מכלל הנערים רצידיביסטים.

נילי איצקוביץ: בבית-הסוהר "אופק" יש 95 סוהרים, 13 אנשי טיפול ואנשי חינוך 33 מורות, 5 עובדות סוציאליות ופסיכולוגית, 4 קצינות חינוך וסטודנטים מתנדבים.

נילי איצקוביץ: אנו עדים לתופעה של הידרדרות בקרב הנוער העולה מאתיופיה, ובין היתר עלייה בתופעת הסכינאות.

נילי איצקוביץ: אל יוצאי הכלא מתייחסים חבריהם לא אחת כאל לוחמים או גיבורים.

נילי איצקוביץ: העלות למדינה של החזקת נער בבית-הכלא היא כ-11 אלף שקלים בחודש, כלומר 132 אלף שקלים בשנה.

נילי איצקוביץ: שיחה עם נערים

יצחק זיו: הייתי ב"בזק" ושם פגשתי עבריינים גדולים שעברו קורס.

יצחק זיו: עשיתם צעד לא נכון.

יצחק זיו: תנסו לעבור אותו ולצאת מכאן לדרך חדשה.

מיכאל נודלמן: באנו לסיור בכלא והתרשמנו שהתנאים כאן טובים.

מיכאל נודלמן: דיברנו עם הצוות ושמענו על הלימודים שלכם.

מיכאל נודלמן: תתגברו, תעברו תקופה קשה זו עבורכם, אתם צעירים ואני מקווה שתצאו מכאן עם גישה חדשה להיות אזרחים התורמים לקהילה.

מיכאל נודלמן: כאן נותנים לכם הכול כדי לאפשר לכם להשתקם.

נער: אנחנו מבקשים שלא יכבו את החשמל בשעה 23:00 אלא ב-1:00 או 2:00, כדי שיהיה כוח ללמוד.

נער: נערים שמתנהגים כשורה מקבלים ביקורים מאחורי רשת, ואחרים משודרגים.

נער: מי שראוי, שיקבל ביקור פתוח.

נער: נערים שמוכיחים שהם בסדר עוברים לאגף טוב יותר.

נילי איצקוביץ: לא בוחנים לפי אגפים, אלא מי שבסדר מקבל.

נילי איצקוביץ: נער חדש שמגיע לכאן מאפשרים לו רק ביקורים סגורים, אולם תוך שבועיים-שלושה אפשר לראות אם הוא בסדר ואז לאפשר לו ביקור פתוח.

זאב אלקין: למה לא לנהוג להיפך, שרק מי שלא מתנהג כשורה יימנע ממנו ביקור פתוח?

נער: אני 4 שנים בארץ וגר בקריות.

נער: הגעתי לכאן מאודסה ומדנייפרו-פטרובסק שבאוקראינה.

נער: תוך שלוש שנים הייתי במאסר כבר שלוש פעמים.

נער: כשהגעתי לכאן למדתי בפנימיית "הדסה" בכיתה ח', ואז נכנסתי לראשונה לבית-הכלא ל-8 חודשים.

נער: הייתי חודשיים מחוץ לכלא ואז הוכנסתי שוב לכלא לשנה וחצי.

נער: אני רוצה להשתפר, אבל בית-המשפט לא נותן לי הזדמנות.

נער: נתנו לי הזדמנות לגמילה מסמים, אולם לא הצלחתי ולכן עכשיו אני עצור.

נער: הייתי בן 13 כאשר התחלתי להשתמש בסמים.

נער: אני מתלונן על סגירת החשמל בשעה כל-כך מוקדמת.

נער: כאן אני לומד עברית.

נער: בסך הכול התנאים כאן מצוינים, אבל מי שייצא מכאן יחזור לגנוב.

נער: דרוש לי טיפול.

נער: כשאני יושב כאן, אני כבר חושב מה אגנוב כשאצא.

נער: צריך מסגרת, לחפש לנו מסגרת לשחרור.

נער: אני קורא ספרים ברוסית, בעיקר ספרי פעולה.

נער: אין לי כלום בחיים.

נער: אני כבר חודש רוצה לצאת מכאן.

קריאה: נדבר עם מפקד האגף.