ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 127, 2007-03-07 10:00

אופיר פינס-פז: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: על סדר היום, הצעת חוק מרשם אוכלוסין (תיקון מס' 9), מסירת פרטי רישום לגוף הפועל על פי חיקוק), הצעת חוק ממשלתית, מי מציג אותה?

אודליה אדרי: מטרת החוק היא לאפשר את העברת היתר הרישום לגוף, שהחוק קבע שאותו גוף חייב לאמת את הזיהוי לצורך תפקידו.

אודליה אדרי: בעיקרון יש את סעיף 29 לחוק שמאפשר העברת מידע למי שיש לו עניין לכאורה בדבר, כשמדובר בגוף שמקבל מסה של מידע ואין לנו יכולת לברר אם יש באמת עניין לכאורה בדבר לגבי כל פרט ופרט.

אודליה אדרי: לגבי אדם פרטי שבא לבקש מידע, אם יש לו לכאורה עניין בדבר הוא יכול לקבל את המידע.

אודליה אדרי: כשמדובר בגוף שמקבל מסה של מידע, כמו למשל תצהיר לצו איסור הלבנת הון הוא חייב לאמת פרטי זיהוי של אדם, אני לא יכולה לבדוק לגבי כל אדם שהוא פונה למי יש עניין לכאורה בדבר, אני מניחה מלכתחילה שאם החוק מחייב אותו לאמת את הפרטים זה העניין שיש לו בדבר.

אודליה אדרי: לכן, החוק הזה, כפי שניסחנו אותו, פותר את הצורך שלנו לבדוק את העניין בדבר ומחייב אותנו למסור את המידע, אם החוק מחייב את זה.

אופיר פינס-פז: למה אתם מחוקקים את החוק פתאום, גלי לנו בגילוי נאות, פתאום יש יוזמה במשרד הפנים שאנחנו לא מכירים?

אודליה אדרי: בינתיים יש את סעיף 29 לחוק שמאפשר העברת מידע למי שיש עניין לכאורה בדבר והנחנו שהחוק מחייב אותו לפי עניין לכאורה בדבר בלי לבדוק לגבי כל פרט ופרט.

אודליה אדרי: כנגד הפרוצדורה הזו הוגשה עתירה לבית משפט עליון, בית משפט עליון קבע שאנחנו לא יכולים להניח שיש עניין לכאורה בדבר אם אין חיקוק שמאפשר לנו לעשות את זה, נתן צו על תנאי וחייב אותנו להעביר חוק מסירת מידע לגוף שפועל על פי חוק.

אופיר פינס-פז: בעצם אתם אומרים שיש לכם דרך פעולה מסוימת שאתם עובדים לפיה, בית המשפט העליון פסק שהדרך הזו לא מעוגנת בחוק ואתם רוצים לעגן את הדרך הזו בחוק בצורה מסודרת.

עידו בן יצחק: בית המשפט קבע שהיא מנוגדת לחוק, לא רק לא מעוגנת בחוק.

אודליה אדרי: הוא לא אמר שהיא מנוגדת לחוק, הוא אמר שבדרך כפי שהיא כיום, הבסיס החוקי לא מספיק וצריך לסדר את זה.

אופיר פינס-פז: אלא שמתעוררת בעיה והיא שיש חשש שבדרך הפעולה העכשווית של משרד הפנים, מאגר המידע הראשי של מדינת ישראל זולג.

אופיר פינס-פז: מצד אחד הוא זולג ומצד שני יש חשש שנעשים בו שימושים נרחבים מידי שלא לצורך.

אופיר פינס-פז: נשאלת השאלה אם אנחנו כחברי כנסת שצריכים להגן על זכויות הציבור, צנעת הפרט הזכות לפרטיות וכדומה, האם ההסדר הזה מקובל עלינו, או שיש לנו עניין לבחון אותו ואולי לצמצם אותו.

אופיר פינס-פז: שמעתי גם שמשרד הפנים לאחרונה לא מרוצה בעצמו מהמצב הקיים נוכח הזליגה של מאגר המידע שלו והוא עצמו שוקל לפנות למשטרה ולעשות כל מיני פעולות דרסטיות כדי שזה לא יתרחב.

אופיר פינס-פז: אנחנו מוצאים חלקים מהמאגר, הבנתי שזה ממאגר משנים קודמות לא מאגר מעודכן, מאגרים מ- 2005 או 2004 שמופיעים באינטרנט דרך כל מיני אתרים.

אופיר פינס-פז: השאלה אם יש לכם תשובה גם לזה, האם אתם לוקחים בחשבון את התופעות האלה?

אודליה אדרי: בבדיקה שעשינו, זליגת המידע נובעת מהפרוצדורה הזו.

אודליה אדרי: זליגת המידע נובעת ממקורות אחרים, שהדרך העיקרית היא הנושא של המפלגות שמקבלות את המאגר כולו.

אודליה אדרי: הפרטים שאנחנו מוסרים לפי הסעיף הזה מאד מצומצמים ורוב הגופים מקבלים מאתנו משהו כמו ארבעה פרטים ולא משם באה הזליגה.

אודליה אדרי: מדובר על זה שאנחנו רוצים להעביר למשטרה ולחקור, זה דווקא בנושא של העברת מסה של חומר.

אופיר פינס-פז: אתם נותנים למפלגות את כל המאגר?

אודליה אדרי: פנקס בוחרים.

אופיר פינס-פז: לכל המפלגות.

אודליה אדרי: אבל לא לפי הפרוצדורה של סעיף 29.

אופיר פינס-פז: וזה כי הן צריכות להיערך לבחירות כי הן רוצות לפנות לציבור הבוחרים.

אופיר פינס-פז: אבל מצד שני אני רוצה לומר לך שיכול להיות שאתם מזדרזים להגיע למסקנה שאולי לא נכונה משום שאני רואה שרשימת הגורמים והגופים שאתם מעבירים להם פרטים על המרשם היא אדירה.

אפי איתם: איפה הרשימה הזו?

אופיר פינס-פז: יש רשימה שמשרד הפנים שלח ליושב ראש הקודם, מדובר על עיריות, ג'ימס ריצ'רדסון, הסוכנות היהודית, קרן מקפת, בנקים, צה"ל ועוד.

אודליה אדרי: זה לא לפי החוק הזה, ג'ימס ריצ'רדסון מקבל נתונים סטטיסטיים הוא לא מקבל פרטים אישיים או פרטים מזהים של בני אדם .

אופיר פינס-פז: כמה לקוחות יש למנהל האוכלוסין בכלל?

אודליה אדרי: אני לא יודעת.

אופיר פינס-פז: תני לי לעזור לך, יש לכם 901 לקוחות לפי הדוח שנמסר ליושב ראש הוועדה הקודם.

אופיר פינס-פז: משום שאני מכיר את משרד הפנים, אין דרך בעולם שמשרד הפנים, בכוחות שיש לו, מסוגל לפקח על השימושים שנעשים במאגרי המידע האלה אצל 900 לקוחות, גם לא אצל 90 לקוחות.

אופיר פינס-פז: יש בעיה של פיקוח שאנחנו צריכים להיות בטוחים שלא נעשים שימושים, אני חושב שזה אינטרס של כולם.

אפי איתם: 900 לקוחות על פי חוק?

אופיר פינס-פז: לא על פי חוק, קיבלתי רשימה שחלק גדול ממנה הם גופים ציבוריים, אבל זה לא משנה, יש למשל את משרד החקלאות, או כל משרד, בסך הכול אולי זה בסדר אבל יכול להיות שמישהו במשרד החקלאות קורא את זה, אולי איש מחשבים בפנסיה זריז שאמרו, נשים את זה על דיסק וניקח לאינטרנט, אפילו לא למטרות רווח, סתם לשעשוע.

אופיר פינס-פז: מי יכול להבטיח שזה לא נעשה?

אופיר פינס-פז: איפה האכיפה איפה ההרתעה והפיקוח?

אופיר פינס-פז: הבעיה היא שזה מאגר המידע הראשי של מדינת ישראל והוא מופקר, ולא בגלל רצון רע.

אופיר פינס-פז: אני מכיר את מנהל האוכלוסין ויודע שעובדים שם אנשים עם אחריות ואין עניין של חוסר אחריות, אבל התוצאה היא רעה כי בעובדה המאגר פרוץ.

אופיר פינס-פז: השאלה היא איך אנחנו מבטיחים את האינטרס הציבורי בצורה הטובה ביותר ואני לא בטוח שהצעת החוק שאתם מציעים נותנת מענה הולם לסוגיה.

אופיר פינס-פז: מצד אחד אין לי בעיה לעגן בחקיקה את הפרוצדורה שתהיה סמכות, כי אם המאגר הזה יהיה רק צפון במשרד הפנים כמובן שזה עלול לגרום לנזק כבד ולא סביר למערכות אחרות, מצד שני אנחנו גם לא יכולים להמשיך ולהתנהל במצב שבו מאגר הנתונים הזה נמצא בכל מקום.

אופיר פינס-פז: אתם צריכים לחשוב על הסדר שגם מאפשר למערכות לפעול וגם מגונן על האוכלוסייה מפני דבר כזה.

אופיר פינס-פז: השאלה אם יש לכם הסדר כזה?

רבקי דבש: אני רוצה להבהיר לחברי הכנסת, יש גופים ציבוריים ויש גופים פרטיים שמקבלים ממשרד הפנים.

רבקי דבש: לגופים ציבוריים ההסדר שלהם בפרק ד', הייתה ועדה בייעוץ וחקיקה יחד עם גופים ציבוריים שבוחנת את הנושא וכמובן שזה ישליך גם על הנושא של משרד הפנים, אבל זה בנפרד, זה פרק ד' בחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דבש: התיקון הזה שאנחנו מדברים עליו היום, העברת מידע לגופים פרטיים.

רבקי דבש: חשוב לי להבהיר שגופים פרטיים היום, כשמקבלים ממשרד הפנים לא מקבלים קבצים, הם מקבלים שאילתות.

אופיר פינס-פז: תסבירי את פרוצדורת השאילתות.

רבקי דבש: בשאילתה הכוונה שלמשל אני נכנסת לבנק ורוצה לפתוח חשבון ומציגה את תעודת הזיהוי שלי, מכוח צו איסור הלבנת הון, הבנק מחויב לאמת את הפרטים מול מרשם האוכלוסין, מדובר על מספר פריטים, הוא מקיש לצורך העניין את תעודת הזהות ותאריך לידה ומקבל את הפרטים האלה על מנת לראות שאני אכן זו אני.

רבקי דבש: הקובץ לא קיים אצלו זה על בסיס שאילתה.

אופיר פינס-פז: אם אני לקוח בבנק הפועלים שרוצה לבדוק אותי, הוא שואל שאילתה?

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: הוא נכנס למחשב מקליד "אופיר פינס-פז" - - -

טל נד"ב: הוא מקליד מספר זהות של אופיר פינס-פז ותאריך לידה ואז הוא מקבל חמישה פרטים עליך, הוא מאמת שזה מספר הזהות, הכתובת ואת תאריך הפקת התעודה.

טל נד"ב: הוא מקבל חמישה ששה פרטים, הוא מאמת פרטים שמצויים אצלו.

אופיר פינס-פז: אבל כל המאגר אצלך?

טל נד"ב: לא.

טל נד"ב: המאגר לא אצלי.

טל נד"ב: אם לא שאלתי עליך אז אין לי את המאגר.

אופיר פינס-פז: אתה יכול לשאול על כל אחד במדינה.

טל נד"ב: על זה יש בקרה, אם אני לא יודע עליך גם תעודת זהות וגם תאריך לידה אני לא יכול לשאול עליך, חייבים להיות לי הנתונים הבסיסיים.

אפי איתם: מה בסוף אני מקבל מהמאגר.

טל נד"ב: אתה מקבל מהמאגר למעלה מ-80 נתונים שמופיעים במאגר, הבנק מקבל שמונה תשעה פרטים שהם שם ושם משפחה שכבר יש לו, מספר זהות תאריך לידה שכבר יש לו, מין, כתובת, מועד הנפקת התעודה ומה סטטוס התעודה, אם היא אבדה או נגנבה.

טל נד"ב: זו האינפורמציה שמתקבלת לבנק.

אפי איתם: זו האינפורמציה?

טל נד"ב: זה מספר נתונים מאד מצומצם על פי שאילתות פרטניות, אני לא מקבל קבצים, לא קונה קבצים, אין לי את כל המרשם שאולי יש למפלגות.

אופיר פינס-פז: מה זאת אומרת אין לך את המרשם?

טל נד"ב: מי שלא שאלתי, אין לי עליו.

אופיר פינס-פז: כשאתה מקליד את השאילתה שלך ממי אתה מקבל תשובה, ממשרד הפנים?

טל נד"ב: ממשרד הפנים אבל על שם ספציפי שהקלדתי.

אופיר פינס-פז: הוא מחובר למחשב של משרד הפנים?

אופיר פינס-פז: איך זה עובד?

אופיר פינס-פז: מי יכול להסביר?

חזי שאשא: שמי חזי שאשא ממנהל אוכלוסין בתחום המחשוב.

אופיר פינס-פז: יש הגדרת תפקיד יותר מדויקת.

חזי שאשא: זה נקרא ממונה פיתוח אבל זה לא קשור לצורך העניין.

חזי שאשא: השאילתה הזו, נקראת מבחינה טכנולוגית MPI, זו שאילתה שעושה קשר בין שתי אפליקציות של מחשבים.

חזי שאשא: את כל המנגנון הזה בנינו כדי שלא יהיה מצב שנצטרך לתת נגזרות של נתונים או חלקים מהם.

חזי שאשא: כל העסק תוקן לפני הרבה מאד שנים בנושא של פתיחת חשבון בבנק כי היו מצבים שאנשים התחזו, מצאו או גנבו תעודת זהות והשתמשו בה לפתיחת חשבון.

חזי שאשא: אז הייתה שאילתה עם מספר תעודת זהות בלבד והיה יותר קל להגיע לאינפורמציה.

חזי שאשא: לאחרונה, לא רק בגלל הנושא של הבג"צ, שיפרנו את כל המנגנון הזה כאשר השאילתה היא שאילתת אימות.

חזי שאשא: אתה לא נותן רק מספר זהות אלא נתונים מזהים נוספים.

חזי שאשא: בבנקים, בגלל מהירות העבודה, ביקשו לתת תאריך לידה מלא, זה לא נתון שכל אחד יודע, הוא צריך להקיש מספר תעודת זהות עם תאריך לידה מלא והוא מקבל את חלקי האינפורמציה שמותר לו על פי חוק לקבל, על פי צו איסור הלבנת הון ועל פי חוק שיקים ללא כיסוי.

חזי שאשא: בנוסף, הגופים הפרטיים האחרים שנמנו בעיתונות לאחרונה הם גופים שמותר להם על פי חוק לקבל את אותם נתונים, אלה חברות ביטוח - - -

אפי איתם: כל הגופים האחרים מקבלים את אותו פרופיל אינפורמציה?

אפי איתם: אי אפשר לקבל יותר?

חזי שאשא: אפשר לקבל יותר, אם אני אתן יותר יוכלו לקבל יותר.

אפי איתם: לא השאילתה, מה שתיארת בבנקים, עם כל הגופים האחרים זה אותו סידור?

אופיר פינס-פז: לא, מה פתאום.

אופיר פינס-פז: כל מערכת זה משהו אחר.

חזי שאשא: צו איסור הלבנת הון מחייב גופים כמו קופות גמל חברות ביטוח ולאחרונה גם חברות כרטיסי אשראי לאמת נתונים מול המרשם.

חזי שאשא: מגישים מספר זהות עם שם משפחה ושם פרטי והם מקבלים סט נתונים מוגדר על פי הצו.

חזי שאשא: הצו אומר, שם משפחה, שם פרטי, מין, כתובת ותאריך פטירה אם הוא נפטר, יכול להיות שגם תאריך הנפקת התעודה, זה בעצם הסידור, זה המנגנון.

אפי איתם: גם שם זה מנגנון של שאילתות?

אפי איתם: אף אחד לא מקבל מאגר.

חזי שאשא: נכון.

חזי שאשא: זה מנגנון יותר מהודק ויותר מפוקח מאשר שאילתות סתם.

אופיר פינס-פז: מה אתה עושה מול הגופים הציבוריים או החצי ציבוריים?

חזי שאשא: בגופים הציבוריים כל אחד צריך לפרט על פי טופס שהוא מגיש מהם הסיבות שהוא צריך לקבל, את אותם נתונים שהוא מבקש לקבל על פי דין לצורך מילוי תפקידו.

חזי שאשא: יש תהליך במשרד הפנים, אני בודק את החומר, זה עובר למחלקה משפטית, כל הדברים האלה נבדקים והוא מקבל רק מה שמותר לו על פי חוק.

יוסי ביילין: שום גוף לא מקבל את הכול?

יוסי ביילין: גם לא המפלגות?

חזי שאשא: רק מה שנקבע בחוק שהם יכולים לקבל, נתונים מינימאליים וזה רק מגיל 18 ומעלה.

חזי שאשא: מה שראינו לאחרונה באינטרנט זה כנראה לא משם כי אנחנו יודעים שיש לנו גם קשרי משפחה.

יוסי ביילין: אז זה לא מהמפלגות?

חזי שאשא: כנראה שלא.

יוסי ביילין: אמרו שזה מהמפלגות.

חזי שאשא: אני לא אמרתי כלום.

חזי שאשא: אני כרגע אומר שאני חושב שזה לא מהמפלגות כי יש נתונים נוספים ועושים בדיקות וחקירות מאומצות בעניין, אבל כנראה שלא משם הדליפה.

אופיר פינס-פז: הצעתי לעורכת הדין להיות זהירה בהטלת האשמה.

אודליה אדרי: זה המידע שנתנו לי.

אופיר פינס-פז: הכי קל להגיד מפלגות זה גם מסיר אחריות, אני מציע לבדוק את זה כל עובד פשוט במשרדים האלה, אם אין הרתעה ואין ענישה והוא יודע שלא יקרה לא כלום, יכול לעשות את זה.

אפי איתם: החשיפה הזו, שאתה מתאר אותה כחשיפה מצד אחד מוגבלת בשאילתה ומוגבלת באינפורמציה בהתאם לחוק, למשל מה היא לעומת האינפורמציה שנחשפת על אזרח כשהוא חושף כרטיס אשראי.

אפי איתם: הבנק יכול לראות את כל הקניות שלו, הנסיעות שלו, הספרים שרכש והבילויים שהוא מבלה.

אפי איתם: לצורך הגנת הפרטיות מה הנגזרת הזו אל מול זה שכל אחד מעביר כרטיס אשראי ויודעים מקום שעה וכמה כסף הוא משך ואם הוא שילם בכרטיס אשראי, כל אורח חייו.

אפי איתם: לצורך הפרופורציות, אתה יכול לתאר את זה?

חזי שאשא: אני לא מכיר את הפעילות הבנקאית בתחום הזה.

אפי איתם: יש מישהו שיכול לתאר את האינפורמציה שבנק יכול להוציא על בן אדם.

אופיר פינס-פז: לוועדת הפנים יש תכלית והיא לקדם חוק בצורה הטובה ביותר ולא לנהל דיונים, זה לא אוניברסיטה.

אופיר פינס-פז: קודם כל אני רוצה לומר למשרד המשפטים, ההצעה הזו כפי שהיא לא תעבור כי היא לא מייצרת את האיזונים הנדרשים כדי להגן גם על זכויות.

אופיר פינס-פז: אתם רק רוצים לעגן מצב קיים והמצב הקיים לא סביר.

אופיר פינס-פז: לכן אני שואל, כל מי שיש לו הצעה לשפר את הנוסח העכשווי וגם את המציאות שתיווצר לאחר מכן מוזמן לומר את זה, ליועץ המשפטי של הוועדה יש הצעה, כל מי שיש לו הצעה לעניין הזה יכול להירשם ולומר את דעתו.

עידו בן יצחק: איש לא חולק על הצורך של גופים פיננסיים למלא את חובתם לפי צווי איסור הלבנת הון למיניהם ולאמת פרטי רישום במרשם האוכלוסין.

עידו בן יצחק: נראה מה אומר צו איסור הלבנת הון, אני מקריא מהצו של תאגידים בנקאיים, אבל זה צו זהה לכולם: "תאגיד בנקאי יאמת את פרטי הזיהוי", כלומר הוא לא צריך לקבל את פרטי הזיהוי , הוא צריך לאמת אותם, ולגבי האימות אין חובה שיהיה בדרך שבו הוא מקבל את כל הנתונים.

עידו בן יצחק: היה בישיבה הקודמת ד"ר טז'רסקי מאוניברסיטת חיפה, שהתנצל שלא יכול היה להגיע והוא הציע אפשרות אחרת, שבה אותו פקיד בנק שמקבל את תעודת הזיהוי יקיש על המחשב את הפרטים שאותם הוא צריך לאמת ועל המחשב יופיע האם הפרטים נכונים או האם יש טעות בתאריך הלידה או במספר תעודת הזהות.

עידו בן יצחק: בדרך הזו לא תהיה אפשרות שבה ייווצר מאגר מידע חלופי על אותו מחשב של הבנק.

עידו בן יצחק: לכן אני חושב שהדבר הראשון שצריך לעשות בהצעת החוק הזו היא לשנות את המילה מסירת פרטי רישום לאימות פרטי רישום כי זו המטרה האמיתית שלשמה הגיעה הצעת החוק.

יעקב מרגי: ואם אני עומד בתור, מה אכפת לך שכשהוא מקיש תעודת זהות, אז שכבר ייתן לו את הכתובת במקום להקיש אותה ולחסוך את הזמן הזה.

עידו בן יצחק: החשש הוא שכאשר אתה מעביר מידע לגוף פרטי שיש לו שיקולים מסחריים הוא יעשה שימוש במידע הזה גם לא למטרה שלשמה זה נועד.

עידו בן יצחק: האפשרות הזו כרגע לא ניתנה עליה הדעת בהצעת החוק הזו.

יעקב מרגי: אין לו את הפריבילגיה לבקש קובץ של כל תושבי באר שבע כדי לשווק להם משהו, אז מה אכפת למסור את תעודת הזהות ולקבל את הכתובת?

אפי איתם: אתה מפקיד את כל הכסף, המשכורת שלך נכנסת והם רואים איפה אתה עובד.

אפי איתם: אם בסוף הגוף שלו אתה נותן את האינפורמציה יקבל ממך יותר אינפורמציה ממה שאתה רוצה למנוע כרגע מהבנק, אז מה עשית?

אפי איתם: כתובת תצטרך לתת, אם אתה זכר או נקבה יצטרכו לברר?

עידו בן יצחק: זה שונה כשאתה מוסר את המידע מאשר כשמידע מגיע ממאגר.

עידו בן יצחק: יש עוד בעיות בהצעות החוק.

עידו בן יצחק: דבר שני בפסקה 2 " גוף שהוטל עליו תפקיד בחיקוק ואשר שימוש סביר בסמכויותיו לצורך ביצוע תפקידו מצריך אותו לאמת.

עידו בן יצחק: ." שוחחתי על העניין עם עורכת דין דבש ממשרד המשפטים, יש מקרים שיכולים להיכנס לקטגוריה הזו כמו גופים שמוסמכים לפי חוק חתימה אלקטרונית שעדין לא הוטל בחיקוק חובה.

עידו בן יצחק: אני חושש שכרגע, הנוסח כפי שמוצע רחב מידי, ולא מספיק בהיר, עלולים להיכנס גופים נוספים שאי אפשר לדעת.

עידו בן יצחק: דבר נוסף, אין פה שום סנקציה על מי שמשתמש במידע שלא כדין.

עידו בן יצחק: סנקציה כזו יכולה להיות בשלושה מישורים גם במישור הפלילי, גם במישור האזרחי של אפשרות של הגשת תביעת נזיקין נגד מי שנפגע ואפשרות של סנקציה מנהלית של שלילת החיבור למי שהשתמש במידע לבד.

אופיר פינס-פז: מה עם האכיפה?

עידו בן יצחק: משרד הפנים צריך לתת את התשובה.

אופיר פינס-פז: במידה ולא יהיו להם אנשים שיעסקו בפיקוח אחרי המידע הם לא יוכלו להפעיל את החוק.

עידו בן יצחק: דבר נוסף, שרשימת הגופים שמקבלים את מידע תתפרסם באתר האינטרנט של משרד הפנים שהציבור יידע באיזה גופים מדובר, ומעבר לזה, אם חטא והשתמש שלא כדין שגם הוא יפורסם באתר.

אבנר פינצ'וק: מעבר לשאלה מה קורה היום ומה הבנקים עושים לצורך העניין, וזה לא רק הבנקים, מה שהיום חברי הכנסת מתבקשים לאשר זה סמכות לשר הפנים ולפקידי משרד הפנים לתת גישה לגופים אחרים למידע בהיקף מסוים, ומה שרשום כרגע בהצעת החוק הזו זה לא להסתכל רק על מה שקיים היום אלא להגביל את הסמכות ולקבוע מנגנונים, כמו שהציע עורך דין בן יצחק, כדי שאותם פקידים במשרד הפנים יהיו מוגבלים מבחינת היקף המידע שהם יכולים לתת, שלא ייווצרו מצבים שניצלו לרעה את סמכות שאתם חברי הכנסת נתתם בידי המנגנון וביצעו דברים שלא כדין.

אופיר פינס-פז: מה אתה מציע ?

אבנר פינצ'וק: הייתי מבקש שהצעות ברוח של עורך דין בן יצחק יאומצו על ידי חברי הכנסת בין אם משרד הפנים מסכים להם ובין אם לא.

אבנר פינצ'וק: אם רוצים לאמת מידע אז המילה צריכה להיות "לאימות" משום שנכון שכשמישהו עומד בתור אין לו בעיה, אבל אם אתה לא עומד בתור ואני מקליד את הפרטים שלך אולי תהיה פחות מעוניין.

אבנר פינצ'וק: אתה לא עומד בתור, לא לקוח שלי ולא מכיר אותי, אתה לא רוצה שאני אכנס לרשומה, אתה לא רוצה שייתנו לי גם מחר להיכנס אם חברי הכנסת לא יגבילו אותי ואתה לא רוצה גם שייתנו לי סמכות למידע מעבר לזה.

אבנר פינצ'וק: לכן חשוב שיהיה ברור שהגופים האלה מקבלים לאימות, לא למידע.

אופיר פינס-פז: השאלה אם יש גופים שצריכים לקבל פרטים מעבר לאימות.

אבנר פינצ'וק: אז שיגידו לנו, בינתיים אומרים שצריך רק לצורכי אימות.

אופיר פינס-פז: לצורכי המפלגות?

אופיר פינס-פז: האם יש גופים שצריכים לקבל מעבר לאימות?

אבנר פינצ'וק: מה שמבקשים מחברי הכנסת לאשר זהו הצעת חוק שתאפשר לאמת מידע, לאפשר זהות.

אבנר פינצ'וק: דבר נוסף זה עניין השקיפות, יש העברת מידע בין גופים ציבוריים, משרד ממשלתי מעביר למוסד לביטוח לאומי או לגוף אחר מידע , היום, ההגבלות שקיימות בחוק הגנת הפרטיות, ההסדרה הרבה יותר טובה ממה שהגישו לכם כאן, וכאן מדובר בסמכות להעביר מידע לגורמים פרטיים.

אבנר פינצ'וק: השאלה מה יהיה מחר אם לא נגביל את הסמכות הזו.

יוסי ביילין: מה יש שם שאין כאן?

אבנר פינצ'וק: גוף שהוא חצי ציבורי, כמו קופת חולים זה לא שהפקיד במשרד הפנים מחליט לתת, אלא זה מגיע לוועדת חוקה חוק ומשפט שמאשרת שהגוף המסוים הזה, קופת חולים יקבל את פרטי המידע .

אופיר פינס-פז: חסר בהצעה שלך עוד משהו שזו כתובת ברורה, לכל ארגון צריך להיות אדם אחד בעל תפקיד שנושא באחריות מוחלטת ומלאה, כולל פלילית במידה ויש בעניין הזה בעיה לכל דבר.

רבקי דבש: זה קיים בחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דבש: יש חובה לגופים האלה שיהיה ממונה על אבטחת מידע.

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים שהדבר הזה יהיה ברור.

רבקי דבש: המינוי שלו נקרא חוק הגנת הפרטיות, אתה רוצה להפנות לשם?

יוסי ביילין: תיקון החוק הוא תוצאה של הבג"צ וניסיון לאפשר למערכת הממשלתית ולמשרד הפנים להעביר את המידע כמו קודם, הפעם באמצעות חוק, משום שבית המשפט אמר שזה לא עומד בחוק כבוד האדם וחירותו, זה הסיפור ולכן החוק הזה הוא מינימאלי.

יוסי ביילין: אני אומר שהחוק הזה לא יעבור והדבר הכי חשוב הוא העניין של הסנקציה הפלילית.

יוסי ביילין: ברגע שיודעים שיש סנקציה פלילית, היחס לעניין משתנה.

יוסי ביילין: אני רוצה להשתכנע בנושא הזה של אימות מול מסירה אני לא רוצה ליצור מערכת של קשיים כאלה שהמערכת לא תעמוד בהם.

יוסי ביילין: מה שמפחיד אותי זה העניין של הגורמים הפרטיים שמקבלים את החומרים האלה וכאן יש צורך בשקיפות מלאה לפחות שתהיה מערכת שתאמר בדיוק מיהם הגורמים הפרטיים ולמה הם צריכים לקבל את החומרים האלה.

יוסי ביילין: במצב כזה, של סנקציה פלילית, של שקיפות מלאה ושל החלטה לגבי המסירה, אני חושב שאנחנו יכולים בהחלט לעשות את החוק הזה למשהו הרבה יותר מקובל.

יגאל שפירא: אני מקבל את מה שנאמר פה לגבי הסנקציה הפלילית בזמן שימוש לא ראוי, את זה צריך למנוע בכל מקרה, לא יכול להיות שימוש לא ראוי בפרטים האלה.

יגאל שפירא: אנחנו צריכים את המינימום של הפרטים המזהים, לא רק אימות לפעמים גם השלמה.

יגאל שפירא: אם אני רוצה לפתוח תיק בהוצאה לפועל בבית משפט אני חייב את תעודת הזהות של בן האדם.

יגאל שפירא: יש לי את השם שלו, את הכתובת שלו ואין לי את תעודת הזהות שלו, איך אני יכול לקבל את זה כדי לקיים את החוק, כדי שאציין את תעודת הזהות שלי בכתב התביעה או בתיק ההוצאה לפועל.

יגאל שפירא: יש חשיבות לאפשר את השימוש בפרטים המינימאליים האלה כדי שהשימוש בהליכי משפט יתקיים.

יגאל שפירא: בחוק כבוד האדם וחירותו יש גם את זכות הקניין אתה לא יכול למנוע מאדם שזכה במשפט לממש את זכותו מפני שאני מסתיר את תעודת הזהות של החייב.

יגאל שפירא: אני רוצה שייקחו את זה בחשבון בעת ניסוח החוק, אם יש צורך אנחנו גם מוכנים לתת יד בניסוח החוק בצורה כזו שרק פרטים מינימאליים יימסרו.

אופיר פינס-פז: אני מציע שתענו על הדברים בסוף.

אפי איתם: אני חושב קצת אחרת ממה שהוצע כאן, אני חושב שצריך למצוא את האיזון בין השמירה על הפרטיות לבין הצורך לקיים מדינה יעילה.

אפי איתם: הבירוקרטיה יכולה לחגוג סביב זה באופן שיחבל בעניין.

אפי איתם: רוב האנשים שמתייצבים במוסדות מעוניינים שהאינפורמציה שלהם תינתן ושעניינם יטופל בצורה מהירה ויעילה.

אפי איתם: אם אלה הבנקים, אם בן אדם פותח חשבון בנק המשכורת שלו תעבור שם, אם הוא פותח כרטיס אשראי למשל, כמות החשיפה של האינפורמציה האינטימית שלו היא לאין שיעור יותר גדולה.

אפי איתם: אם אדם הולך לקופת חולים, התיק הרפואי שלו בפנים, בסוף מה שיקרה הוא שאנחנו שומרים על העכבר הקטן והפילים מסתובבים בחוץ.

אפי איתם: הנושא של האינפורמציה המינימאלית שהוצגה כאן, תעודת זהות, תאריך הנפקה, שם, מין, זו תעודת זהות בסיסית שאפשר לנהל אתה מדינה, אחרת סביב הסודיות הזו זה יהיה מצחיק, פה יהיה אימות ויהיה סיפור שלם, בסוף נגיד שיש לי חשבון בנק והנה כרטיס האשראי שלי, או כרטיס קופת חולים.

אפי איתם: לדעתי אנחנו שומרים על האורווה הלא נכונה, צריך לאפשר שכבת מינימום של אינפורמציה עם נגישות טובה ומהירה ולא לעשות על זה אחר כך אלף פעולות משלימות.

אפי איתם: את הסנקציה בחוק אני מקבל, אני רואה שאם נאשר את החוק על תנאי פיקוח, מחר יבוא שר הפנים ויבקש עוד מאה תקנים לפקחים למימוש החוק.

אפי איתם: הפיקוח הוא חלק מהעניין הפיקוח צריך להיות מובנה במערכת הממוחשבת, זה סוג של פיקוח.

אופיר פינס-פז: כמה אשים אתה צריך באופן אמיתי כדי לפקח על אלף לקוחות.

חזי שאשא: צריך לזה תכנית עבודה, אני בן אדם אחד שמתעסק בזה, אנחנו מפקחים על טפסים שמגיעים שכתוב שם בפירוש שזה רק לצורך מילוי אותו גוף ושיש סנקציות, כל הדברים האלה כתובים.

אופיר פינס-פז: אתה מפקח על תקינות התהליך, על הקשר, אבל אתה לא מפקח מה קורה באמת, כמה אנשים אתה צריך כדי לשלוח לשטח לפקח?

אופיר פינס-פז: אם אתה חושב שלא צריך פיקוח זה דבר אחר.

אפי איתם: לא פיקוח פיזי, צריך מישהו שיפקח שהמערכת הזו מתפקדת בהתאם, אבל זה כמו להעמיד שוטר ברמזור.

אופיר פינס-פז: אם נגיע למסקנה שלא צריך מערכת של פיקוח, לא נעשה אותה, אם נגיע למסקנה שצריך מערכת פיקוח, נעשה אותה עכשיו בחוק כי אם נשאיר אותה פתוחה היא לא תהיה לעולם.

אפי איתם: אני מסכים, הויכוח צריך להיות אחר, ויכוח על תפקוד הפונקציות הממוחשבות, צריך להיות בן אדם, אולי מתוך המשרד, שיקבל מינוי אבל אנשים שמחר יתחילו להסתובב בסניפים של משרד הפנים ולבדוק, אין לזה סוף.

מוטי ארד: אני מצטרף לדברים של חבר הכנסת איתם, נחזור לבג"צ, מה הוא הנחה וביקש מהכנסת שתעשה.

מוטי ארד: כותב השופט גרוניס "פרקטיקה היא הדרך המהירה והיעילה ביותר למילוי אחר הוראות הצו וכאמור הפגיעה שהיא גורמת בזכות לפרטיות היא הקלת ערך" אומר כבוד השופט חשין "אין חולק איפה, ושופטי בג"ץ הסכימו על כך, כי קיים אינטרס ציבורי לקיומו של החיבור הישיר", זאת אומרת זה המבנה הכללי.

מוטי ארד: כאשר אני מתייחס להצעה של עורך דין בן יצחק לגבי העניין של אימות הפרטים ולא לתת את הפרטים עצמם, אנחנו עושים תיקון בחוק מרשם אוכלוסין, חוק מרשם אוכלוסין עצמו קובע שאם יש לאדם עניין לכאורה הוא רשאי לקבל פרטים, לא רשאי לאמת פרטים אלא לקבל פרטים והוא מנה את הפרטים והם לא יותר ממה שמוצע לעשות אותם כאן.

מוטי ארד: כך שהעניין של קבלת פרטים כבר נמצא בחוק.

מוטי ארד: בעניין העניין לכאורה אמרנו שכשה

מוטי ארד: חוק קובע שצריכים למסור לבנקים אז זה עניין לכאורה.

מוטי ארד: מדובר בליצור מנגנון שיהיה בלתי אפשרי לתפעול.

מוטי ארד: יבוא אדם עם תעודת זהות, שבעצם אין פה פגיעה בפרטיות שלו, הוא יביא את תעודת הזהות שלו, הוא רוצה שיבדקו אותה, ויתחילו להקליד את הכתובת שלו .

אופיר פינס-פז: השאלה אם מה שהציע היועץ המשפטי עומד בסתירה למה שאתה אומר, הוא מציע מנגנון של אימות, אתה אומר שאתה עושה אימות.

מוטי ארד: אני מקליד שני פרטים קצרים וברורים שאין לי אותם סתם.

אופיר פינס-פז: אתה עושה אימות, שאילתה זה מנגנון של אימות.

מוטי ארד: אני מקבל מזה מידע נוסף שמצוי בתעודת הזהות שעומדת בפני, את הכתובת, את שם האב שלו, את העובדה אם התעודה נגנבה או לא.

אופיר פינס-פז: ההצעה שלך לא אומרת שאתה מאמת רק פרט שיש לך ופרט שאין לך אתה לא מאמת.

מוטי ארד: יושב הפקיד עם תעודת זהות, האם אני צריך לומר לו, הכתובת שכתובה פה נכונה או לא נכונה.

אופיר פינס-פז: בתעודת הזהות יש גם את הכתובת, תקליד את הכתובת.

מוטי ארד: ואם טעיתי באות שבמרשם האוכלוסין רשום אחרת אז תצא לי תשובה שזה שגוי, ואני אצטרך לעשות שוב הקלדה, עבור מה?

מוטי ארד: על מה אנחנו מגנים?

מוטי ארד: על זה שאדם ממילא נתן לי את כתובתו?

אופיר פינס-פז: אבל אנחנו לא יודעים אם הוא נתן לך את כתובתו.

מוטי ארד: אם אני לא יודע אם הוא נתן לי את כתובתו, מאיפה יש לי את תאריך הלידה שלו ואת תעודת הזהות שלו?

מוטי ארד: כפי שאמר חבר הכנסת איתם, יושב פקיד בנק שיש במחשב שלו פרטים גלויים של כל לקוחות הבנק, את המשכורות שלהם ומה הם קונים אז הדבר שהוא צריך לחפש זה את הכתובת של אדם פלוני במקום אחר, זה המידע שאנחנו באים להגן עליו?

מוטי ארד: ומה יצא מזה, אדם יבוא לפתוח חשבון בנק ושעות ישבו ויקלידו פרטים.

אופיר פינס-פז: מה בדיוק יש במרשם מנהל האוכלוסין, רשומה מלאה, אני רוצה לדעת את כל האורך.

חזי שאשא: יש מספר זהות, שם משפחה, שם פרטי, מין, תאריך לידה, עברי ולועזי, מען מלא כולל רחוב מספר בית כניסה ומיקוד.

חזי שאשא: מצב אישי, דת, לאום, מקום לידה, שם אב, שם אם, שם סב, שם אבי האם, שם נעורים, תאריך עליה, תאריך כניסה לארץ, ארץ עליה, אזרחות, תאריך פטירה, עברי לועזי, מקום הפטירה, בית חולים, סיבת הפטירה, כניסות ויציאות מהארץ, כלי נשק פרטי.

חזי שאשא: תאריך נישואין, מקום נישואין, מספר תעודת נישואין, היסטוריה של שמות, כתובות, קשרי משפחה, ילדים בני זוג וגם היסטוריה על הדברים האלה.

חזי שאשא: אלה פחות או יותר הנתונים.

אופיר פינס-פז: מי מרשה לך לתת הכול?

אופיר פינס-פז: חלק?

אופיר פינס-פז: שיקול הדעת שלך?

רבקי דבש: החוק מגביל רק לפרטים שבכלל אפשר לתת, רוב הפרטים אי אפשר לתת לגופים פרטיים.

אופיר פינס-פז: מבחינתי גם גופים ציבוריים, משרד החקלאות לא צריך לדעת שום דבר.

רבקי דבש: זה לא ההסדר הזה, כמו שאמרתי, זה לפי פרק ד' בחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דבש: לדעתי פרק ד', וזו הסיבה שאנחנו עושים שם רפורמה הוא הרבה יותר פרוץ כי הוא לא מצריך חיכוך ובמסגרת מילוי התפקיד שזה משהו רחב, אבל זה הסדר ספציפי אחר שיידון בוועדת החוקה בטיפול בנושא הזה.

רבקי דבש: ההסדר פה מדבר על גוף פרטי.

רבקי דבש: חוק מרשם האוכלוסין, סעיף 29 בתקנות מרשם האוכלוסין קבלת היתר רישום של מרשם מגבילים את סוג הפריטים שבכלל אפשר לתת, את רוב הפריטים אסור לתת.

רבקי דבש: הפריטים שמותר לתת הם תאריך לידתו של אדם, שמות ההורים, מקום הלידה, מצב אישי, מין, לאום, תאריך הכניסה לישראל ומספר זהות.

רבקי דבש: אלה הפריטים שמהם מותר למסור וזה נגזר לכל גוף לפי מה שהוא צריך לקבל.

אופיר פינס-פז: ומי מחליט את זה?

רבקי דבש: לפי התיקון שאנחנו רוצים זה יהיה מכוח החוק, ברגע שצו איסור הלבנת הון מנה את הפריטים, או חוק שיקים ללא כיסוי הורה איזה פריטים צריכים למסור, אז מתוך הפריטים האלה נגזרים הפריטים.

אופיר פינס-פז: האם זה מאגר הפריטים שאנחנו צריכים להמשיך אותו, אנחנו צריכים לשנות אותו?

אופיר פינס-פז: האם הפרטים האלה, שאמרת שמותרים על פי חוק, האם אנחנו צריכים לצמצם אותו או להרחיב אותו?

רבקי דבש: הצמצום הוא בתקנות שקובע שר הפנים וצריך לזכור, התקנות הם גם לזכותו של אדם לקבל פרטי רישום עליו, הנגזרת של הפריטים לא נועדה לשם העברת מידע לבנקים אלא לשם קבלת מידע של אדם על מידע אודותיו.

אפי איתם: זה כל הספקטרום שבכלל אפשר ואת זה מחלקים לפי הצורך.

אפי איתם: יש תשעה פריטים וזה המקסימום, את זה מצמצמים בתקנות שר הפנים לפי הצורך של הגוף.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שאני לא אוהבת את מה שאני שומעת כאן משום שאני רואה אנשים שמאד מעוניינים לדעת את הכול, ואלה העשירים והחזקים מול החלשים.

מרינה סולודקין: גם כשאני שומעת שלאום בין הפריטים, אם זה לא שב"כ או משטרה, אני לא מבינה למה הגופים הפרטיים צריכים לדעת את זה?

קריאות: לא מקבלים.

אופיר פינס-פז: תקריאי שוב את הרשימה, לאט כדי שאוכל לרשום.

רבקי דבש: תאריך לידתו של אדם, שמות ההורים, מקום לידה, מצב אישי, מין, לאום, תאריך כניסה לישראל ומספר הזהות.

אפי איתם: זה החלון המקסימאלי, הבנק לא צריך לדעת את המצב האישי של הבן אדם.

אופיר פינס-פז: כולכם תקפתם את חברת הכנסת סולודקין שאמרה לאום, ועובדה שנותנים לאום.

רבקי דבש: אני רוצה לתת דוגמא שניתנה לי ממשרד הפנים - - -

אפי איתם: זה אם היא רוצה לדעת מה הלאום שלה.

רבקי דבש: לצורך העניין, מגיע מישהו שפגש אדם באינטרנט שהוא לא מכיר, האדם הזה טוען שהוא בעל לאום מסוים, הוא רוצה להתחתן אתו, ואותו אדם, שלא מכיר מספיק את הבן אדם, הוא רוצה לוודא שהבן אדם לא נשוי והוא רוצה לוודא את הלאום, אלו לא הגופים האלה שאנחנו מדברים עליהם, זה במסגרת סעיף 29ג'.

רבקי דבש: הבנקים לא רשאים לקבל לאום.

אופיר פינס-פז: אפשר לא לדייק בוועדה אבל גם את זה צריך לעשות בזהירות ובהתנצלות.

אופיר פינס-פז: שאלתי שאלה פשוטה וענית תשובה פשוטה.

אופיר פינס-פז: שאלתי אותך מה הנתונים שאפשר לתת במסגרות פרטיות ואמרת לי לאום ועכשיו את אומרת , לא לאום.

רבקי דבש: הבנקים לא מקבלים לאום.

אופיר פינס-פז: לא שאלתי מה הבנקים מקבלים, שאלתי אותך מה מקבלים כולם בפוטנציאל, לא יהיה חוק פה בלי שיבוטל עניין הלאום, את מבינה מה שאני אומר לך, אתם יכולים למשוך את החוק, תדייקי כשאת מוסרת אינפורמציה לוועדה.

רבקי דבש: מהתחלה אמרתי לאום.

אופיר פינס-פז: אז תעמדי אחרי מה שאמרת.

רבקי דבש: אמרתי, ואמרתי שהבנקים לא מקבלים לאום.

אופיר פינס-פז: זה כבר שיקול דעת מנהלי של פקיד.

רבקי דבש: אדוני, בכל הכבוד, לא טעיתי בחוסר דיוק מלכתחילה אמרתי שאפשר לקבל לאום.

רבקי דבש: אין לי בעיה לחלוק על דעתי אבל עם כל הכבוד דייקתי במסירת הנתונים לוועדה.

רבקי דבש: לא הטעיתי את הוועדה.

אופיר פינס-פז: אז אני הוטעיתי.

מרינה סולודקין: מאד אהבתי את מה שאמר היועץ המשפטי, קודם כל אחריות פלילית וחמורה וגם קנס, לא פחות מ- 50,000 ₪.

מרינה סולודקין: אני באה ממדינה טוטאליטארית ואני יודעת איך השתמשו בכל מה שאפשר להשתמש ואני אומרת לכם שאנחנו צריכים להיות זהירים, לעשות כללים ולהחמיר עם הכללים.

שמואל מלכיס: הגופים שאת פוחדת מהם מקבלים בלאו הכי את כל המידע.

אופיר פינס-פז: חשבתי שהדיון הזה יהיה יותר קצר ואפקטיבי, אני רוצה להציע את הדבר הבא, על פי ההערות שהתקבלו פה, היועץ המשפטי יכין טיוטא לאישור הוועדה שתכלול גם אמצעי אכיפה וסנקציה פלילית מנהלית ואזרחית.

אופיר פינס-פז: אנחנו נבטל בחוק את היכולת לתת פרטי לאום, אני מציע לשקול מדוע מערכת עסקית צריכה לדעת איפה האדם נולד כי עלולות להיות על זה השלכות של אפליה, אני לא מדבר על תאריך עליה או כניסה אבל אני מציע שניגמל מהצורך לדעת מאיפה אדם בא.

אופיר פינס-פז: זה בא ממרוקו וההוא בא מאמריקה, מספיק עם זה, המערכת העסקית לא צריכה לדעת מאיפה אדם בא.

אפי איתם: היא לא מקבלת את זה, אם אני רוצה להתחתן מחר ואני רוצה להוכיח שאני יהודי, את האינפורמציה הזו מותר לי לקבל?

אפי איתם: איך אני אקבל אותה?

אופיר פינס-פז: זה לא קשור.

אפי איתם: זה בדיוק קשור, איך אני יכול לבוא למשפחה ולהגיד להם שאני יהודי.

אופיר פינס-פז: מה שאני מציע זה בכל מה שקשור לפרטים שמועברים לסקטור העסקי.

אופיר פינס-פז: הם ממילא לא מבקשים את זה וממילא לא מקבלים ורוצים רק לעגן מצב קיים ואין מניעה לעשות את זה, אני מדבר רק על זה.

אפי איתם: עכשיו אתה מובן.

אופיר פינס-פז: משום שאני מבין שאין דרישה כזו ואין מתן כזה אז נעגן את זה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לתאם את הצעת הנוסח עם משרד הפנים ומשרד המשפטים לגבי הנושא של הפיקוח, תעשו חושבים במשרד הפנים ומנהל האוכלוסין ותודיעו לנו האם יש מקום לפיקוח ואם כן, באיזו דרך.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע שיש מקום לפיקוח ואני לא יכול להגיד באיזה דרך, אני לא מומחה למחשוב, יכול להיות שחבר הכנסת איתם צודק ויכול להיות שלא.

אופיר פינס-פז: כל חברי הכנסת חייבים לדעת שאנחנו מייצגים אינטרס ציבורי שאם מעבירים אז ההעברה היא העברה.

חזי שאשא: יש גוף מפקח של משרד המשפטים.

אופיר פינס-פז: אני מכיר אותו, הוא גוף קטן, מוגבל, הם היו סמוכים על שולחני במשך כל התקופה שהייתי יושב ראש ועדת חוקה, זו מערכת קטנה מוגבלת במשאבים וביכולות לצערי, שלא נמצאת בסדר העדיפות הראוי של משרד המשפטים, הכול אני יודע ולכן אני לא יכול לשים מבטחי באופן אוטומטי במערכת הזו שתגן, אני אהיה מוכן לשמוע אבל לא באופן אוטומטי.

אופיר פינס-פז: לכן הצעתי שנחשוב על מנגנון הפיקוח האפקטיבי, כולל ההפניה לחוק שקובע גורם אחראי בכל מקום לדברים האלה.

אופיר פינס-פז: נקודה חשובה נוספת, מבחינתי, פרוצדורת השאילתה היא אימות נתונים.

קריאה: זה לא עולה על כל הדרישות.

אבנר פינצ'וק: זו הבעיה העיקרית, אני רוצה להשיג את תעודת הזהות משום שהאיש לא מתנדב לתת לי את הפרטים, אני מייצג לקוחות ורוצה להגיש תביעה בבית משפט, בלי תעודת זהות - - -

אופיר פינס-פז: איך אתה מקבל היום?

אבנר פינצ'וק: דרך משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אז תמשיך לקבל דרך משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אמרתי, שמכניזם השאילתה מבחינתי מספק, הוא אימות הנתונים.

אופיר פינס-פז: מבחינתי מנגנון השאילתה הוא בסדר, הוא אימות הנתונים, זו דרך לאמת את הנתונים.

אופיר פינס-פז: אני לא מקבל את ההצעה של היועץ המשפטי של הוועדה, עכשיו זה מספיק ברור?

אופיר פינס-פז: אני לא מקבל את זה כי אני חושב שזה מנגנון מרחיק לכת שחורג מהאיזונים הנדרשים בתנאי שאנחנו יודעים מהם גבולות הגזרה ושיש פיקוח סנקציה וענישה.

אופיר פינס-פז: אם נלך מעבר לזה אני חושב שנייצר בעיה מבחינת האזרח, גם ביכולת שלו לעבוד מול המערכות.

עידו בן יצחק: זו הוספה של הקלדה של עוד שני פריטים.

אופיר פינס-פז: זה נראה לנו מוגזם ומיותר, אנחנו צריכים לשמור במסגרות האלה.

אופיר פינס-פז: הייתי מבקש ממך, אדוני ממנהל האוכלוסין, אמרת שהזליגה כפי הנראה לא מהמפלגות בגלל שיש שם נתונים שאין למפלגות, לכן אני רוצה לשאול, האם פנית למשטרה לקיים חקירה?

אופיר פינס-פז: כי עניין הזליגה חייב להיעצר כאן ועכשיו.

אופיר פינס-פז: האם נפתחה חקירת משטרה?

אופיר פינס-פז: אני מבקש להזמין את המשטרה לישיבה הבאה.

אופיר פינס-פז: אני יודע שכרגע תפקיד ראש מנהל אוכלוסין לא מאויש, אבל אני מבקש, העניין של זליגת מרשם האוכלוסין כולו, הכול בחוץ, זה דבר מטורף, אני רוצה לדעת איך זה קרה, שתהיה פניה של משרד הפנים למשטרה, אני רוצה שהמשטרה תודיע על פתיחת חקירה, אלה לא דברים של מה בכך, עכשיו אנשים יודעים מה יש במרשם, זה עולם ומלואו.

אופיר פינס-פז: אנחנו דנים פה על מה הסקטור הפרטי מקבל או לא מקבל, יש פה עסק עם עשרות נתונים בחוץ על כל בן אדם ואין משטרה אין חקירה אין העמדה לדין ואין עונשי מאסר.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שהדבר הזה ייכנס לסדר עדיפות גבוה של הלשכה המשפטית, אני מבקש לדבר עם יהודה על זה, אני מבקש את הדעת של משרד הפנים, שהגשתם תלונה על זה ולא עברתם על זה לסדר היום.

אופיר פינס-פז: אל תסיקו ישר מסקנות שזה עשה וזה עשה, תפנו למשטרה, אתם לא חוקרים.

אופיר פינס-פז: כמה זמן צריך, שבועיים?

אופיר פינס-פז: תודה רבה הישיבה נעולה.