ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 181, 2007-03-06 11:00

משה שרוני: בוקר טוב לכולנו.

משה שרוני: אני פותח את הישיבה, הנושא הוא הצעה לסדר היום, דיון מהיר, התנגדות להקמת מעון של אקי"ם לילדים מוגבלים, של חבר הכנסת אורי אריאל.

משה שרוני: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: שלום לכולם ותודה אדוני היושב ראש.

אורי אריאל: הנושא הוא הוסטל בשכונת אליעזר בכפר סבא.

אורי אריאל: התפרסם בתקשורת וטוב שכך, שיש רצון להקים הוסטל בשכונת אליעזר בכפר סבא, וחלק מהדיירים או אולי יותר מחלק – אנחנו נשמע אותם תכף.

אורי אריאל: למיטב הבנתי הם פה – מתנגדים ופועלים למניעת הקמת ההוסטל.

אורי אריאל: אני חושב שהעניין מחייב את הדיון הזה וטוב שיושבת ראש הכנסת אישרה את זה.

אורי אריאל: אני לא רוצה לסכם את הדיון כי את זה נעשה בסוף, אבל אני חושב שצריך לעשות כל מאמץ כדי שההוסטל הזה יפתח, כמו גם הוסטלים אחרים.

אורי אריאל: אין משהו מיוחד דווקא בשכונה הזו.

אורי אריאל: הנושא עלה דרך השכונה הזו.

אורי אריאל: לצערנו, לא בפעם הראשונה לאנשים קשה להסתגל כאשר יש דברים אחרים, חריגים, לידם, שלעתים יש בהם אי נוחות.

אורי אריאל: מצד שני, כבר במסורת היהודית, בתורה, אנחנו מצווים לעזור לחלשים, לאלמנות, ליתומים, לנדכאים למיניהם.

אורי אריאל: אני חושב שזו בדיוק ההזדמנות להפוך את זה למנוף בשכונה ולא לבעיה.

אורי אריאל: כך אני מציע לתושבים, אבל בוודאי שנשמע גם אתכם.

אורי אריאל: אם יש דברים שלא הבנו מהכתבה, זו ההזדמנות לשמוע ולהבין.

אורי אריאל: אם לא, אני אציע הצעת סיכום לוועדה שתתמוך בהקמת ההוסטל.

משה שרוני: תודה.

משה שרוני: חבר הכנסת רן כהן בבקשה.

רן כהן: גם אני נזעקתי לעניין בעקבות הכתבה ובמקרה הייתי בכפר סבא ואפילו דיברתי על זה עם ראש העיר, כי הייתי מאוד נרעש מהעניין.

רן כהן: מאד חשוב לקיים את הדיון הזה ולשכנע את השכנים המתנגדים לזה שאין חברה נורמלית, אין חברה בריאה, אם אינה יכולה לחיות על יד אנשים שיש להם מוגבלות.

רן כהן: לא במקרה הקמתי את השדולה למען אנשים עם מוגבלויות בכנסת.

רן כהן: אנחנו עושים עבודה אדירה כדי להטמיע את העניין הזה.

רן כהן: בואו לא נחשוב רק על איך עושים מחווה לאנשים המוגבלים.

רן כהן: בואו נחשוב על החברה הכללית.

רן כהן: אין חברה כללית נורמלית מבלי שהיא יודעת לחיות עם אנשים עם מוגבלויות.

רן כהן: אני זוכר שבזמנו נאבקתי, אולי אורי זוכר את זה, על אוטובוסים להסעת נכים, ואמרתי: עד שהילדים שלי לא יראו נכה נוסע באוטובוס כמוהם, הם לא ידעו מהו ערך האדם האמיתי.

רן כהן: לכן בעניין הזה, אם יש כאן נציגים של המתנגדים, אני מפציר בכם ומתחנן ומבקש: תסירו את ההתנגדות הזו.

רן כהן: זה ראוי לכפר סבא, זה ראוי לשכונת אליעזר, שהדבר הזה יהיה, למען ילדים ומבוגרים ולמען כל אזרחי כפר סבא.

משה שרוני: מה בפי הרווחה?

חיה עמינדב: אני מנהלת האגף לטיפול באדם המפגר במשרד הרווחה.

חיה עמינדב: יכול להיות שההתנגדות נובעת מחוסר ידע וחוסר היכרות עם האנשים שהולכים לגור בשכונה, עם קצת מאותן דעות קדומות שכולנו חיים אתן בעבר והן קצת הולכות אתנו קדימה.

חיה עמינדב: מדובר על אנשים שחיים היום בקהילה, חיים היום בביתם.

חיה עמינדב: כמו כל אדם בגיל מסוים שרשאי לצאת לדיור עצמאי.

חיה עמינדב: אנשים ברמה של פיגור קל, שהם בדרך כלל עצמאים לחלוטין, מנהלים אורח חיים עצמאי לגמרי, לא מציקים לאף אחד, הם השכנים הכי טובים שישנם.

חיה עמינדב: במהלך כל השנים שאנחנו עוסקים בשיקום של אנשים עם פיגור שכלי בקהילה, אפילו קיבלנו תגובות מהשכונות שאלו השכנים הטובים ביותר שהיו אי פעם באותה שכונה.

חיה עמינדב: יכול להיות שחלק מההתנגדות נובעת מחוסר ידע וחוסר היכרות עם האנשים, האיכויות שלהם ועם מה שהם יכולים לתרום לסביבה.

חיה עמינדב: הם לא מסכנים אף אחד, בשום פנים אופן.

חיה עמינדב: הדעות הקדומות שהם מסכנים או יכולים לפגוע, בשום פנים ואופן לא נכונות.

חיה עמינדב: אנשים מהסוג הזה בדרך כלל גרים אצלנו במסגרות קצת יותר מוגנות, וכל אדם שעובר לגור בקהילה הוא אדם שאנחנו בונים על הכוחות שלו.

חיה עמינדב: יש מה לבנות על הכוחות שלהם.

חיה עמינדב: הם נבדקים אחד אחד.

חיה עמינדב: לא שאנחנו חושבים שהאנשים האחרים לא יכולים, אבל הם צריכים הרבה יותר תמיכה וחלק מהם גם צריכים הגנה.

חיה עמינדב: ואז אנחנו באמת לא חושפים אותם למצבים שהם לא יכולים לעמוד בהם.

חיה עמינדב: במקרה הזה שאנחנו מדברים עליו, מדובר על אכלוסיה עצמאית לחלוטין שיכולה להיות חברה בכל קהילה ושכונה ורק לתרום להן.

מרים כהן: אני רק רוצה להשלים.

מרים כהן: שמי מרים כהן ואני עובדת באגף בתחום הקהילה.

מרים כהן: אני חושבת שחבר הכנסת רן כהן שם את האצבע על הנקודה.

מרים כהן: אל"ף, צריך לדבר על זכות.

מרים כהן: על זכות של אנשים.

מרים כהן: כמו שזכותי לקנות מגרש ולבנות לי בית.

מרים כהן: אלה אנשים שיכלו גם הוריהם לקנות בניין ולבנות.

מרים כהן: אז המדינה והרשות דואגים להם לעת שבגרו.

מרים כהן: מבחינת הניסיון שלנו בשנים האחרונות, האגף קידם את הנושא של התפתחות רצף שירותים בקהילה בקרב אזרחי כפר סבא, ובכלל זה דיור שבעצם מיועד לתושבי המקום.

מרים כהן: כשהרשות המקומית לוקחת אחריות, כשהם זכאים לשירותים כמו כל אדם, כאשר הם בוגרים בקהילתם הטבעית, הם ממשיכים ללכת לשירותים שהלכו אליהם.

מרים כהן: לא צריך לפתוח שירותים חדשים.

מרים כהן: הם נהנים מאותו שירות שילדיי וכל ילד נהנה ממנו על פי יכולותיו.

מרים כהן: אנחנו נותנים את העזרה המתאימה כדי שהם יוכלו להשתלב.

מרים כהן: אנחנו עם יד על הדופק, עם פיקוח.

מרים כהן: יש סטנדרטים: איך בונים להם, איך מתכוונים.

מרים כהן: הולכים לבנות שם שתי וילות, כמו שבונה כל תושב.

מרים כהן: אנחנו נעקוב אחרי הדברים.

מרים כהן: הדיור צריך להתאים את עצמו לאופי השכונה ולאופי הבניה.

מרים כהן: מניסיון שלנו כיום יש 2500 אנשים שמתגוררים בדיור בקהילה.

מרים כהן: מרביתם בקהילתם הטבעית.

מרים כהן: אנחנו מקבלים רק מחמאות.

מרים כהן: אני כאדם שחיה בשכונה – לא רוצה לקרוא לה יוקרתית, אבל שכונה טובה בירושלים – יש שם דיור, יש שם הרבה דירות, זה לא הוריד שום ערך.

מרים כהן: אני חושבת שהתברכנו בזה וילדינו התברכו בזה שהם יכולים לראות את האנשים הסובלניים, את החום הלבבי ואת האנושיות.

מרים כהן: אני יושבת בהכשרות שהם מסיימים.

מרים כהן: תאמינו לי, ישבתי כבוגרת תארים, ישבתי עם ילדיי שהם בוגרי תארים, לא הייתה תרבות כזו.

מרים כהן: הייתי בחיפה לפני שבועיים, החבר'ה האלה משולבים שם באוניברסיטה כקבוצה וסיימו שם.

מרים כהן: כמובן, הכינו להם תוכנית תואמת, הם מופיעים כסטודנטים עם כרטיס סטודנט.

מרים כהן: אני מוכנה להביא לכם את התכנית ואת כל הדברים.

מרים כהן: הייתי בטקסים רבים ומרוב התרגשות בכיתי.

מרים כהן: הלוואי ואנחנו, מה שנקרא חברה רגילה, היינו יושבים באותה רמה שישבו האנשים האלה ובאותה תרבות ישיבה והתנהגות.

מרים כהן: לכן, אני חושבת שזו יכולה להיות מחמאה לחברה שבהחלט מנסה לעשות את זה בצורה החביבה והנעימה.

מרים כהן: העירייה – דיברתי עם עיריית כפר סבא הבוקר – הכל מובן על ידי העירייה.

מרים כהן: אלה אנשי העירייה וראש העיר חייב להם, כמו לי ולך ולכל אחד אחר.

מרים כהן: יהיה הרבה יותר נעים אם הדברים ייעשו ביחד.

משה שרוני: בשיתוף פעולה.

מרים כהן: כן.

מרים כהן: המאבק הזה מפריע לי כאדם שחי בחברה בשנת 2007.

משה שרוני: תודה רבה.

יוסי מלכה: שמי יוסי מלכה, מנכ"ל אקי"ם.

יוסי מלכה: אני רוצה לברך את היושב ראש ואת חבר הכנסת על הדיון, על ההצעה לסדר.

יוסי מלכה: אני חושב שזו הצעה ראויה.

יוסי מלכה: אני רוצה לומר לאדוני היושב ראש ולחבר הכנסת המכובד, שלא מדובר במקרה חד פעמי.

יוסי מלכה: מדובר בתופעה, לדאבוני הרב, תופעה מוכרת זה שנים רבות.

יוסי מלכה: אני אוחז בידי פסק דין של כבוד השופטת עירית מני-גור, מיוני 2005, כנגד אקי"ם, שביקשה להקים הוסטל בהרצליה פיתוח.

יוסי מלכה: קבוצה מאוד מכובדת של תושבים עתרה כנגד אקי"ם וכנגד העירייה.

יוסי מלכה: כמובן, שהשופטת דחתה מכל וכל ואני אקריא קצת מפסק הדין שלה: " - - - לצערי הרב, ההתנגדות של התושבים מונעת משתי סיבות מרכזיות, וראוי שכשמקיימים דיון, נדע כולנו לפחות מה מסתתר מאחורי הטענות - - -".

יוסי מלכה: הטענות ה"כאילו רציונליות", ה"מאוד אינטיליגנטיות" על הריכוז בשכונה אחת, מבלי לזלזל בטענות של התושבים.

יוסי מלכה: הדבר הראשון והמרכזי, זו הטענה לירידת ערך – אגב, השופטת מייחסת לזה בפסק דינה – הגם שהטענה הזו איננה נשמעת, היא נמצאת כל הזמן בעורף, בתפיסתם של התושבים.

יוסי מלכה: לא רק של התושבים בשכונת אליעזר, אלא גם בשכונות רבות אחרות.

יוסי מלכה: התפיסה אומרת שעצם ההקמה של הוסטל, של דירה או מוסד כזה או אחר לאנשים עם מוגבלויות ובפרט אנשים עם פיגור שכלי, מוריד את ערך הנכסים.

יוסי מלכה: על זה אומרת השופטת, עירית בני-גור, בפסק הדין המאוד מלומד שלה: "- - - בבואי לשקול את ירידת הערך שכאמור לא הוכחה בפניי, קשה לי שלא לחשוב על הערך המוסף, הוא ערך החיים, המקבל משמעות אחרת בשעה שאדם מתגורר בשכנות לחוסים.

יוסי מלכה: לא זו בלבד שעליו להלל ולשבח כי שפר עליו גורלו לקיים מצוות גמילות חסדים יום יום שעה שעה בשכניו הקרובים, אלא אף בהתבוננות בחריג ובשונה מתוך גילוי סובלנות לאחר.

יוסי מלכה: אינך יכול לשכוח כי העובדה שהתברכת בבריאות תקינה ובכוח לעזור לאחר, היא איננה דבר של מה בכך, אלא דבר שיש לברך עליו ולהודות עליו מידי יום.

יוסי מלכה: הנה מצאנו כי גם אם היה מוכח שערך הנכס ירד, הרי ערך החיים עולה לאין ערוך - - -" אגב, היא לא מצאה שערך הנכס ירד.

יוסי מלכה: הטענה הזו לא נאמרת על ידי התושבים, לא במקרה הזה ולא במקרים אחרים, אבל בוודאי היא נמצאת על השולחן באופן סמוי.

יוסי מלכה: הדבר השני שחשוב לומר, וזה לצערי הרב גם מתוך השיחה עם האדון הנכבד, יוסי נשלוס, – לצערי אני אומר זאת גם כטענה כלפי, כארגון שאמור לסנגר על אנשים מפגרים – אנחנו כנראה לא עושים עבודה מספיק טובה, והתוצאה היא של בורות.

יוסי מלכה: משום שאנשים עם פיגור שכלי נתפסים כאנשים מזיקים, כאנשים שעושים רעשים, כאנשים שמתנהלים בצורה וולגרית ועושים דברים כאלה ואחרים.

יוסי מלכה: זה עלה גם בשיחה עם יוסי בשבוע שעבר.

יוסי מלכה: ואדוני היושב ראש, אני מוכרח לומר לך שלא מניה ולא מקצתיה.

יוסי מלכה: מדובר באוכלוסייה אוהבת, מחבקת, המתנהגת לעילא ולעילא.

יוסי מלכה: אני מטפל, אני מקים הוסטלים בכל הארץ, אני יודע על מה מדובר.

יוסי מלכה: מדובר באנשים שמשתלבים בצורה מדהימה בקהילה, תורמים לקהילה.

יוסי מלכה: כמו בהוסטל שוהם בצפון תל אביב, ששם התנגדו תושבים תקופה מאד ארוכה, כאשר בנינו את ההוסטל.

יוסי מלכה: עכשיו יש יחסי שכנות מדהימים, לא רעש ולא סיפורים, יש התנהלות יפהפייה של שכנים כאחד האדם בין אנשים עם פיגור שכלי לבין השכנים.

יוסי מלכה: לכן, אדוני היושב ראש, אני חושב שמן הראוי גם לפנות לוועדה ולבית הזה כדי להוציא קול קורא שבאמת יסיר אחת ולתמיד את הטענות המגוחכות, גם על ירידת ערך וגם - - -

אורי אריאל: - - -

יוסי מלכה: אני לא שמעתי אמירה ברורה.

יוסי מלכה: דבר נוסף, הוא לקרוא לתושבים היקרים בשכונת אליעזר לשתף פעולה, לפתוח ידיים ולחבק.

יוסי מלכה: אני משוכנע שבסופו של דבר אתם תבינו וגם תראו שמדובר בשכנים ראויים וטובים.

משה שרוני: בבקשה מר נישלוס.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו חיים בשכונה הזו עם הוסטל כבר שלוש שנים.

יוסף איזיק נישלוס: חיים בשלום, האנשים האלה נכון שהם נחמדים, אבל אנחנו לא מכירים אותם, לצערי הרב, כי אין שיתוף פעולה.

יוסף איזיק נישלוס: ניסינו וזה לא הולך.

יוסף איזיק נישלוס: הם גרים מאחורי סורג ובריח, מאחורי חומה גבוהה.

יוסף איזיק נישלוס: האדון יוסי מצהיר על שישה חוסים בבית הזה.

יוסף איזיק נישלוס: במציאות האחרונה שנספרה ביום חמישי היו חמישה עשר.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו מכירים את הנושא הזה.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו מכירים את המשפחות.

יוסף איזיק נישלוס: אלה משפחות אומללות שאם לא יימצא גן וסידור לילדים שלהם, הם יהיו אומללים.

יוסף איזיק נישלוס: החברה הבריאה והחזקה צריכה לקבל אותם.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו כחברה בריאה וחזקה חייבים לקבל אותם.

יוסף איזיק נישלוס: אין לנו ספק לרגע אחד ואנחנו עושים את זה כבר שלוש שנים.

יוסף איזיק נישלוס: כיבדנו את האנשים האלה, הם נמצאים אצלנו ולא אמרנו כלום, לא הייתה תלונה למשטרה.

יוסף איזיק נישלוס: אדוני יודע שישנם קולות בלילה, ובוא נאמר שלאנשים האלה יש בעיה מסוימת.

יוסף איזיק נישלוס: קיבלנו, הבנו הפנמנו ולא התלוננו.

יוסף איזיק נישלוס: אם אדוני היה רואה את אלה שמשתתפים בזה – יש גם דוקטור לסוציולוגיה שהיא שכנה שלהם, אבל היא בכתה לי.

יוסף איזיק נישלוס: ואז אמרתי לעצמי: יוסי תביא את נציגת רופין, שם יש 140 חוסים ב-3 קוטג'ים.

יוסף איזיק נישלוס: זה לא מוכחש בשום מקום.

יוסף איזיק נישלוס: הנושא הזה התחיל עם מכתב למבקר המדינה כאשר נכנסו הקוטג'ים.

יוסף איזיק נישלוס: היינו חמישה אנשים וזה טופטף טופטף, אני כבר לא יודע מי אשם או אחראי לזה, זה הגיע ל-140.

יוסף איזיק נישלוס: 140 איש, שחלק מזה זה בית חולים.

יוסף איזיק נישלוס: יש בעיה ואתם לא מודעים לה.

יוסף איזיק נישלוס: אתם יושבים למעלה.

יעקב כהן: אתם בעצמכם הבעיה.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו בפנים.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו רוצים את ההוסטל.

יוסף איזיק נישלוס: דרך אגב, לנו יש בשכונה גם נערים בסיכון.

יוסף איזיק נישלוס: זו שכונה שכולה 100 בתי אב.

יוסף איזיק נישלוס: אם יורשה לי אחר כך אני אפרט.

משה שרוני: אדוני, אני גר בשכונה לא פחות יוקרתית מקרית אליעזר, שיש בה פנימייה של בנות.

משה שרוני: אולי הייתי מעדיף שיהיו אצלי כל האנשים האלה במקום הפנימייה ההיא.

משה שרוני: אבל לא אני הבוחר.

יוסף איזיק נישלוס: ישנן עוד שכונות בעיר.

משה שרוני: לא אני הבוחר.

חנה בז'ה: קודם כל, אני רוצה לתקן את הטעות, נשאלתי בכניסה אם אנחנו מהמתנגדים או לא.

חנה בז'ה: אני הצטרפתי לאדון נישלוס כנציגה מהרחוב שלי.

חנה בז'ה: מולי קיים מעון שנקרא מעון לחוסים, "מעון בר-דרור".

חנה בז'ה: מאוד היה קשה לי לבוא, אני מטפלת בבעל חולה בן 63, שעבר אירוע מוחי מאוד קשה כשהיה בן 53, לפני עשר שנים.

חנה בז'ה: כך שאני חווה ויודעת מה זה להיות עם מוגבלים.

חנה בז'ה: אני גם דודה לילדה חריגה, מטופלת.

חנה בז'ה: אני מקבלת את זה בידיים פתוחות.

חנה בז'ה: קיבלנו את זה ברחוב שלנו.

חנה בז'ה: כשהקוטג'ים האלה הוקמו ונאמר לנו שזה למגורים, הבנו מיד וראינו שזה לא בדיוק למגורים רגילים.

חנה בז'ה: נאמר לנו שכאן גרות משפחות אומנה עם שלושה ארבעה חוסים, וזה היה לפני 12 שנה.

חנה בז'ה: כלומר אנחנו – ואני, כנציגה של התושבים האלה – גרים עם המוגבלים האלה ממול כבר 12 שנה.

חנה בז'ה: זאת אומרת, מה קרה ב-12 שנה?

חנה בז'ה: מה נזכרנו עכשיו?

חנה בז'ה: בשנים הראשונות המצב עוד היה פחות או יותר נסבל.

חנה בז'ה: הבנו, אני מכירה את מרבית החוסים, בשמות, מה הם עושים, חלקם היו אצלי בבית, כאשר הם עברו.

חנה בז'ה: חלקם יוצאים לעבודה, חלקם עם מפתחות.

חנה בז'ה: כשזה עוד היה נסבל, קיבלנו את זה.

חנה בז'ה: תזכרו ש-10 שנים מתוך ה-12, אני מטפלת לבד בבעל פגוע מאוד קשה.

חנה בז'ה: השקעתי את כל האנרגיה שלי בבית, הוא הותאם לבעל והכל.

חנה בז'ה: לפני שש או שבע שנים המצב התחיל להיות לגמרי אחרת.

חנה בז'ה: הוכנסו לשם מספר חוסים שבכלל לא יכולים להשתלב בקהילה.

חנה בז'ה: התחילה להיות משם מכה של צרחות, של בכי, שעות בלתי פוסקות ביום ובלילה.

חנה בז'ה: היינו ביחסים מאד טובים עם הבעלים הקודמים של המעון.

חנה בז'ה: אלה אותם בעלים, הוא פשוט נפטר.

חנה בז'ה: ביקשנו מהם: תעשו משהו עם הצעקות, זה פשוט בלתי נסבל לשמוע את הבכי הזה.

חנה בז'ה: בימינו יש רפואה מודרנית, לא יכול להיות שאנשים לא יכולים לנטרל בכי שנמשך שעות וצרחות, כאילו שוחטים מישהו.

חנה בז'ה: הרבה פעמים זה בא לידי ביטוי ב-"איי" ו"דיי".

חנה בז'ה: ותמיד, אם המנהלים לא היו, אז המטפלים במשמרות השונות אמרו: אנחנו מטפלים, זאת בעייתם של הצועקים, אין לנו מה לעשות.

חנה בז'ה: אני נסגרת בחדרים האחוריים ביחד עם בעלי.

חנה בז'ה: חורף, הכול סגור ואי אפשר.

חנה בז'ה: לאחרונה זה ממש כמו בקן הקוקייה.

חנה בז'ה: בלתי אפשרי.

חנה בז'ה: זאת אומרת שזה לא שלא קיבלנו אותם.

חנה בז'ה: אנחנו מקבלים אותם גם היום.

חנה בז'ה: אני מכירה אותם.

חנה בז'ה: אבל כל הבקשה שלי, ושל התושבים ברחוב שלי, היא: שמ-3 או 4 או 15 חוסים שהיו צריכים להיות שם, במקום הזה כבר חוסים היום 140 איש בשלושה מבנים צמודי קרקע, כאילו שישה בתים.

חנה בז'ה: חלקם הגדול או המעט מהם אולי יוכלו להשתלב בקהילה, אבל היתר שהוכנסו, ללא ביקורת, כנראה, לא יכולים להשתלב בקהילה.

חנה בז'ה: אין לנו היום זכויות לחיים.

חנה בז'ה: זאת אומרת: להם כביכול יש זכויות ואנחנו הפכנו להיות החוסים העקיפים של אותו מוסד, בלי זכויות לחיים נורמטיביים רגילים.

חנה בז'ה: קצת שקט, זה כל מה שאנחנו מבקשים.

חנה בז'ה: אני לא יודעת מה הולך שם, אבל החיים שלנו הפכו לגיהנום, זה בלתי אפשרי.

אורי אריאל: היה לכם קשר עם משרד הרווחה?

חנה בז'ה: העברנו אליהם מכתבים.

חנה בז'ה: המנהלים עצמם טוענים שהם נאלצים לקבל את אותם חוסים, כי יש להם בעיה.

אורי אריאל: אז היה לכם קשר עם משרד הרווחה, מה הם ענו?

חנה בז'ה: אנחנו פנינו אליהם במכתבים ושום דבר.

חנה בז'ה: החוסים צריכים להיות שם וזהו.

משה שרוני: בסדר.

משה שרוני: תגובה בבקשה.

חיה עמינדב: ברחוב הזה ישנם שני מעונות: אחד בשם "רוחמה" שהוא ממשלתי, ואחד מעון "בר דרור" שהוא מעון פרטי.

חיה עמינדב: אלה מעונות שקיימים זמן רב.

חיה עמינדב: אחד קיים מלפני קום המדינה ואחד קיים בערך שלושים ומשהו שנים.

חיה עמינדב: כלומר האנשים האלה הצטרפו לרחוב כשהמעונות האלה כבר היו קיימים.

יוסף איזיק נישלוס: זו הטעייה, גבירתי, תחזרי בלשונך.

יוסף איזיק נישלוס: זו הטעייה.

יוסף איזיק נישלוס: רוחמה נמצאת מאחור, בר דרור מקדימה.

יוסף איזיק נישלוס: אל תטעי את החברים.

חיה עמינדב: "רוחמה" נמצא במקום עוד לפני קום המדינה.

אורי אריאל: מאחור?

חיה עמינדב: לא, הכניסה אליו הייתה מרחוב רופין, רק בשנה האחרונה נבנה חלק מהמעון מחדש קצת יותר אחורה.

חיה עמינדב: מעון בר דרור קיים לפחות שלושים שנה, אם לא יותר.

חיה עמינדב: המעון קצת התרחב וקלט אנשים ברמה יותר גבוהה.

חיה עמינדב: המעון כולל בתוכו אנשים מבוגרים מאד, חלקם אנשים מרותקים.

חיה עמינדב: הנושא של הצעקות –זאת פעם ראשונה שאני שומעת את זה.

חיה עמינדב: אף פעם לא הגיעה שום תלונה.

חיה עמינדב: אני מוכנה לבדוק את זה מיידית.

חיה עמינדב: יש שם פיקוח עשרים וארבע שעות.

אורי אריאל: פיקוח שלכם?

חיה עמינדב: הפיקוח שלנו, של משרד הרווחה.

יוסף איזיק נישלוס: עשרים אנשים בכל הארץ.

יוסף איזיק נישלוס: על חמש מאות הוסטלים.

יוסף איזיק נישלוס: תבדוק את זה.

חיה עמינדב: זה לא הוסטל, זה מעון פנימייה.

אדי וייס: ההערות שלי הן לא באופן ספציפי למקרה הזה, אבל הנושא של החשיבות של שילוב אנשים בקהילה הוכר בפסיקה וגם בחקיקה.

אדי וייס: זו לא רק מדיניות של משרד הרווחה.

אדי וייס: בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות העיקרון הזה מעוגן.

אדי וייס: העיקרון מעוגן גם בחוק הסעד לטיפול במפגרים וגם בחוק התכנון והבנייה.

אדי וייס: כלומר זה עיקרון שהוכר כבר על ידי הבית הזה, הכנסת.

אדי וייס: נושא התנגדות השכנים זו לא תופעה נדירה, לצערנו.

אדי וייס: זה הובא בפני בתי משפט.

אדי וייס: הפסיקה גם כן תומכת בחשיבות של העיקרון הזה, גם כאשר מדובר ביישום חוק התכנון והבנייה.

אדי וייס: כי למדינה יש יד פה ויד שם, אבל הידיים צריכות לעבוד ביחד.

משה שרוני: אבל צריכה להיות אוזן קשבת.

משה שרוני: כשיש דבר חריג, כשמתלוננים, צריכים לטפל בזה בצורה רצינית ביותר ומהירה ביותר.

מרים כהן: המסגרת שדנו בה הולכת בעצם לקדם משהו שהאגף בשנים האחרונות מקדם והוא מסגרות קטנות של שילוב, ומסגרות ספציפיות לאנשים האלה.

מרים כהן: וזה חשוב.

מרים כהן: כי מדובר כאן על הוסטל שהולך להיבנות לא למאה ולא לחמישים ולא לשישים אנשים.

מרים כהן: זו מסגרת קטנה שתואמת, כמו מסגרת דיור של אנשים רגילים.

משה שרוני: כמה אנשים?

חנה בז'ה: גם אצלנו זה היה כך, בהתחלה.

חנה בז'ה: אבל זה לא.

יוסף איזיק נישלוס: זה מתחיל בעשרים, ארבעים.

מרים כהן: אנחנו מוכנים להתחייב.

מרים כהן: המסגרת הזו היא לא יותר מהמספר שהיא מתחילה בו.

מרים כהן: גם יוסי יודע את זה.

מרים כהן: אנחנו עוקבים, יש כללים וזה לא יעלה על המספר בפתיחה.

אורי אריאל: אני מבקש לשאול את יוסי או מישהו אחר שנוכח פה מכפר סבא.

אורי אריאל: אומרים האנשים: פה יש את המעון הזה ויש את המעון הזה.

אורי אריאל: האם אין מקום אחר בכפר סבא שיכול לשרת את אותו דבר בשכונה אחרת?

אורי אריאל: אתם בדקתם את זה?

יעקב כהן: למה אתה רוצה להעביר את החוסים ולא את התושבים?

יעקב כהן: תעביר את התושבים ולא את החוסים.

יוסי מלכה: למען הדיוק, צריך להבין מה התהליך.

יוסי מלכה: מי שמקים את ההוסטל זה לא אקי"ם.

יוסי מלכה: מי שקיבל את הרשיון להפעלה מטעם משרד הרווחה זו עמליה - - -

מרים כהן: עיריית כפר סבא ועמליה.

יוסי מלכה: עיריית כפר-סבא והמשפחה.

יוסי מלכה: זה יזם פרטי.

יוסי מלכה: יזם פרטי צריך לקבל את הזכות מטעם משרד הרווחה לבנות נכס שמתאים לחוסים.

יוסי מלכה: הלך אותו יזם, איתר קרקע ורכש אותה בכספו הפרטי, בלי עזרה של אף אחד.

יוסי מלכה: רכש, כמו שאתה ואני רוצים לגור במקום מסוים וקונים.

יוסי מלכה: ככל שזה נוגע באקי"ם יש לנו בדרך כלל הקצאות קרקע מהעירייה.

יוסי מלכה: בדרך כלל העירייה עושה שיקולים מאוד מגוונים של תכנון ובנייה בפיזור וכולי.

יוסי מלכה: במקרה הזה, הוא מצא קרקע שהייתה זמינה במקום שהיה מתאים לבנות בו הוסטל ורכש את הקרקע.

יוסי מלכה: לכן, אם רוצים לנסות ולהגיע איתו להבנה, זה אומר שהעירייה והמכובדים צריכים להתכנס עם היזם הפרטי אחרי שהוא רכש את הקרקע, למשא ומתן כלשהו, ולנסות להגיע להסכמות.

יוסי מלכה: זו בעיה בפני עצמה, כי את הקרקע הוא כבר רכש.

חיה עמינדב: ולאן להעביר אותם?

חיה עמינדב: לבית הקברות?

יוסף איזיק נישלוס: החוסים חשובים לי, חשובות לי המשפחות שלהם כי הן חייבות לקבל את ההגנה הזאת.

יוסף איזיק נישלוס: מהנקודה הזו אנחנו יוצאים.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו מדברים כרגע על חוק שהוא רע.

יוסף איזיק נישלוס: בזמנו, כאשר חקקו אותו, היה מצוין.

יוסף איזיק נישלוס: בינתיים הסתבר שיש בו חורים רבים, יותר מאשר בגבינה.

יוסף איזיק נישלוס: לכן אנחנו פה.

יוסף איזיק נישלוס: החוק אומר שישה חוסים לבית משותף.

אדי וייס: זה לא נכון.

מרים כהן: עד שישה אנשים לבית משותף.

יוסף איזיק נישלוס: אתם הוכחתם שיש לכם בעיה.

יוסף איזיק נישלוס: החוק אומר דבר פשוט: עד שישה אנשים בבית משותף.

יוסף איזיק נישלוס: בבית הפרטי, המחוקק לא קבע מספר.

יוסף איזיק נישלוס: כלומר הדבר נתון לשיקול דעת של היזם – במקרה שלנו 140 אנשים – והמחוקק לא יכול לעשות דבר בקשר לזה, מלבד לשנות את החוק.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו אמורים לבצע את החוק כהלכתו.

יוסף איזיק נישלוס: באנו לעירייה, אמרנו: קיבלנו אותם.

יוסף איזיק נישלוס: אנא פזרו אותם.

יוסף איזיק נישלוס: אני אישית פנסיונר, אני גם מבקר במשטרה, אני רוצה לקחת את הנושא הזה על גבי ולשאת את הדגל.

יוסף איזיק נישלוס: בואו נלך ביחד ונמצא לזה פתרון.

יוסף איזיק נישלוס: הקהילה תחבק אותם.

יוסף איזיק נישלוס: העירייה, כאשר אני מדבר איתם בארבע עיניים - - -

אורי אריאל: עם מי אתה מדבר?

יוסף איזיק נישלוס: דיברתי עם בן אברהם ועם ד"ר גבע.

אורי אריאל: אתה יכול בבקשה להגיד לגבי השמות, כל אחד מהו?

יוסף איזיק נישלוס: כולם חברי מועצה.

יוסף איזיק נישלוס: ניסיתי לדבר מול המועצה, חלק מהם לא רצו לדבר איתי, מתוך הנחה, בוא נאמר, שבעיני כולם זה לא פופוליסטי.

יוסף איזיק נישלוס: מי שדיבר איתי, אחרי ששמע את הטענות שלי אמר לי: יוסי, תן לי לבדוק מחדש, יש בדבריך משהו.

יוסף איזיק נישלוס: מה אנחנו מבקשים?

יוסף איזיק נישלוס: יש בפניכם מסמך אשר בו כתבנו מה אנחנו רוצים בצורה מנומקת.

משה שרוני: קראנו.

יוסף איזיק נישלוס: אנא שנו את החוק.

יוסף איזיק נישלוס: יש בו חורים.

יוסף איזיק נישלוס: תשנו את זה, כדי שיהיה טוב גם לחוסים וגם לנו.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו נשתף פעולה בכל מה שייצא מכאן.

יוסף איזיק נישלוס: אנחנו מבקשים: אזנו את זה, צרו איזון.

יוסף איזיק נישלוס: שהקהילה לא תרגיש כאילו היא מובסת, ועל אפה ועל חתמה, דוחפים עוד הוסטלים.

יוסף איזיק נישלוס: עזרו לנו לקבל את האנשים האלה, כפי שכבר קיבלנו בעבר.

יוסף איזיק נישלוס: אני לא רוצה לעשות אדמה חרוכה.

יוסף איזיק נישלוס: אני מדבר בצורה ליברלית ומשתפת פעולה, כי הכוונה שלי היא לשתף פעולה, כי זו באמת בעיה ואני לא מתכחש אליה.

יוסף איזיק נישלוס: הנושא הכי חשוב פה – מאחר שהגענו למסקנה שיש בעיה עם החוק וכרגע, בשלב זה, אי אפשר לפתור את הבעיה – הוא שהיזם יכול לבנות איפה שהוא רוצה ומתי שהוא רוצה.

יוסף איזיק נישלוס: באתי ואמרתי: קיבלתי ירושה מהורי, חלקת אדמה שצמודה להוסטל הקיים.

יוסף איזיק נישלוס: את שני ההוסטלים החדשים בונים ליד הבית שלי.

יוסף איזיק נישלוס: אמרתי ל יזם: בוא ונעשה עסקה.

יוסף איזיק נישלוס: הבית שלי שווה מאה וחמישים אלף דולר קח את המגרש, לא רוצה כלום, תתחלף אתי.

יוסף איזיק נישלוס: עכשיו אני נותן לך אותו.

יוסף איזיק נישלוס: יש לו הרבה מאוד טענות: ראש אקי"ם לא מסכים.

יוסף איזיק נישלוס: הוא לא מסכים לשתף פעולה.

משה שרוני: לא אקי"ם בונה את זה.

יוסף איזיק נישלוס: היזם אמר לי שראש אקי"ם מתנגד.

יוסף איזיק נישלוס: אני פונה עכשיו שוב ואומר: אנא החלף איתי במגרשים ויהיה טוב בשכונה לכולם.

יוסף איזיק נישלוס: אל תלך לבנייה על אפי ועל חמתי.

יוסף איזיק נישלוס: עשית את זה בארבעה מקומות אחרים.

יוסף איזיק נישלוס: נעזור לך, ראש העיר יעזור לך.

יוסי מלכה: צר לי שאתה מדבר כפי שאתה מדבר.

יוסי מלכה: אני רוצה לומר לך שבעניין הזה המדינה – אני לא רוצה לדבר בשמה אבל אני חייב לומר את זה – זו לא הפקרות.

יוסי מלכה: המדינה מגדירה בדיוק כמה חוסים יהיו בכל מקום ומפקחת שהיזם או העמותה או הארגון הפרטי לא יוסיף או יפחית אדם מהרשיון שניתן לו.

יוסי מלכה: לעניין הזה יש בקרה ופיקוח שוטפים, ולכן כל הטענות האלו שמוזכרות - - -

יוסף איזיק נישלוס: - - - החוק, עם דברי הכנסת.

יוסף איזיק נישלוס: אחד לאחד, אנא קרא אותו.

משה שרוני: רבותיי, דנו מספיק בנושא הזה.

משה שרוני: זה היה דיון מהיר.

משה שרוני: סיכום ישיבה, הצעה לסדר של חבר הכנסת אורי אריאל אורי:

משה שרוני: התנגדות להקמת מעון של אקי"ם לילדים עם מוגבלויות: הוועדה מביעה צער על הניסיונות של חלק מדיירי שכונת אליעזר למנוע הקמתו של מעון אקי"ם לילדים עם מוגלות, במקום.

משה שרוני: הוועדה מברכת על כל יוזמה המשלבת אנשים עם מוגבלות בקהילה.

משה שרוני: הוועדה קוראת למשרד הרווחה ולעיריית כפר סבא להמשיך בפעילות המבורכת לפיתוח דיור בקהילה לאנשים עם פיגור שכלי בתום הדיור בקהילה.

משה שרוני: הוועדה קוראת לעיריית כפר סבא ולוועדת התכנון והבנייה שלא לעכב הקמת הוסטל זה.

משה שרוני: הוועדה קוראת לתושבי שכונת אליעזר לשתף פעולה ולתרום את חלקם בקליטת אנשים עם מוגבלות בקהילה וקוראת למשרד הרווחה להגביר את הפיקוח במקום, על מנת להבטיח שגם זכויותיהם של דיירי השכונה לא ייפגעו.