ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 76, 2007-03-06 10:00

מיכאל נודלמן: חברים, חברי הכנסת, נציגי המשרדים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מיכאל נודלמן: הנושא בו אנו דנים היום הוא מצוקת דיירי הבנייה הקלה, פתרונות לסיוע והסדר הלוואות לדיור לעולי שנת 1990.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים שבמחצית הראשונה של שנת 1990 הוקמו בדרום הארץ כ-6,000 דירות בבנייה קלה.

מיכאל נודלמן: כאשר התחילו הבעיות, הוועדה שלנו דנה בנושא ומאז כבר כמה פעמים קיימנו דיונים בנושא הזה.

מיכאל נודלמן: ביקרנו כמעט בכל דיור שקיים בנחל בקע, ביקרנו בערים אחרות בדרום היכן שיש דיור כזה, דיור שאי אפשר לחיות בו.

מיכאל נודלמן: אתמול גברת אחת נפלה יחד עם האמבטיה מתחת לרצפה, כמה ימים לפני כן נפלה מכונת כביסה.

מיכאל נודלמן: קשה להיכנס לדירות כאלה.

מיכאל נודלמן: קשה כי אתה לא יכול להבין איך שם גרים אנשים.

מיכאל נודלמן: האנשים שגרים בתנאים כאלה הם אזרחי מדינת ישראל והם צריכים לשלם משכנתא, כמו כל אזרחים.

מיכאל נודלמן: הסכום שאתם משלמים כל חודש עבור המשכנתא, הם משלמים כל חודש עבור דירה שאדם לא צריך לחיות בה.

מיכאל נודלמן: כבר התקיים דיון בוועדה לביקורת מדינה והיום אנחנו שוב דנים כי רוב הדיירים שם הם עולים חדשים, למרות שאולי יש מי שחושב שהם לא עולים חדשים, אבל הם עולים חדשים, והם עולים חדשים לא חזקים, כי אם הם היו חזקים, מזמן הם היו עוזבים את הדירות האלה.

מיכאל נודלמן: הם לא יכולים לעזוב, ואתם מבינים באיזה מצב הם נמצאים.

מיכאל נודלמן: אין להם איפה לחיות, הם צריכים לשלם משכנתא.

מיכאל נודלמן: כאן יושבים נציגי המשרדים ואני חושב ומקווה שבליבכם קצת רחמנות, קצת אנושיות ואנחנו צריכים להגיע לאיזשהו הסדר כדי לעזור לאנשים האלה, או לחיות שם או לעזוב את המקום הזה.

מיכאל נודלמן: אני לא אומר שכל הדירות הן כאלה, אבל אולי מישהו צריך לעשות בדיקה, אולי יש דירות באזורים בהם כן אפשר לחיות.

מיכאל נודלמן: הדירות שאנחנו ראינו, בהן אי אפשר לחיות.

מיכאל נודלמן: המדינה כל הזמן נותנת כסף נוסף, 80 מיליון שקלים.

מיכאל נודלמן: בביקור שלנו דיווחו לנו שיש 80 מיליון שקלים שמיועדים לתיקונים.

מיכאל נודלמן: אנחנו סבורים, לא רק אנחנו אלא המומחים, שבעוד שנתיים הדיור הזה עוד פעם יצטרך טיפול וכי למדינה לא כדאי אפילו להתעסק עם זה.

מיכאל נודלמן: אני מבין שלמדינה יש התחייבות מול האנשים האלה, והשאלה היא מי בנה שכונות כאלה.

לידיה זילברשטיין: קנו משיכון ופיתוח, יד ראשונה.

מיכאל נודלמן: השאלה היא מי עשה בדיקה ראשונית ונאמר לי שהטכניון עשה והוא אומר שזאת בנייה טובה, איכותית, ואפשר לחיות בדירות האלה.

מיכאל נודלמן: אני לא מנהל כאן משפט, אני לא רוצה לומר מי אשם, אבל אני רק אומר שהמצב גרוע מאוד, ואנחנו, המדינה, צריכה לחשוב איך לעזור לאנשים האלה.

מיכאל נודלמן: שוב אני אומר שאולי לא לכולם אלא ללכת פי מצב סוציו-כלכלי ולפי מצב של הבנייה.

מיכאל נודלמן: ראות איך אנשים סובלים ועוד משלמים עבור זה כסף - זה בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: אני מבקש שמי מהם שיכול, יספר לנו על מצבו.

לידיה זילברשטיין: שמי לידיה זילברשטיין, אני יושבת-ראש עמותת בית ומשפחה.

לידיה זילברשטיין: מאז התחלנו לטפל בבעיית הבנייה הקלה, משרד השיכון הקציב סכומים גדולים לשיפוצים.

לידיה זילברשטיין: אבל עד שלא פתחו את הקירות לאף אחד לא היה מושג מה הולך שם.

לידיה זילברשטיין: כל השלד של הבניינים האלה הוא רקוב לגמרי.

לידיה זילברשטיין: פתחו את הבתים 12 שנים לאחר מכירתם, לא מחליפים את הקירות שנרקבו אלא פשוט פותחים בבוקר וסוגרים אחרי הצהריים.

לידיה זילברשטיין: את כל התקלות שנעשו בעת הבנייה, הם פשוט מסתירים תוך כדי השיפוץ ולא מטפלים.

לידיה זילברשטיין: השיפוץ הזה גרם סבל רב לכל הדיירים.

לידיה זילברשטיין: אנשים נזרקו מחוץ לבתים למשך חודשים ארוכים ואנשים פשוט איבדו יותר ממה שהם הרוויחו.

לידיה זילברשטיין: לאחר השיפוצים הבתים הם עוד יותר גרועים ונהרסים עוד יותר מהר.

לידיה זילברשטיין: את השיפוצים שעשו בקיץ שעבר, צריך להתחיל היום מחדש.

לידיה זילברשטיין: זה מה שעושה שיכון ופיתוח.

מיכאל נודלמן: כל מי שיושב כאן יודע מה המצב של הבתים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה שאתם תאמרו מה אתם מבקשים.

מיכאל נודלמן: אני חושב שכל הארץ מכירה את המצב הזה של הבתים האלה.

לידיה זילברשטיין: הדרישה שלנו היא חד משמעית.

לידיה זילברשטיין: אנחנו רוצים לבקש מוועדה בין-משרדית את ביטול ההלוואה שנלקח ואת ביטול הריבית על ההלוואה שנלקחה.

לידיה זילברשטיין: 150 משפחות בשנת 2004 קיבלו את הפטור הזה מהריבית.

לידיה זילברשטיין: ההחזר שלנו הוא 90 אחוזים וזאת רק הריבית, כך שרוב החוב מורכב מהריבית.

לידיה זילברשטיין: מהשנה ה-12 או ה-13 מתחיל בעצם תשלום הקרן כאשר עד אז משלמים את הריבית.

לידיה זילברשטיין: כך זה בכל הלוואה.

לידיה זילברשטיין: לאור המצב, זה נטל יותר מדיי כבד בשבילנו.

לידיה זילברשטיין: בשכונות שלנו מתגוררת אוכלוסייה שהיא אוכלוסיית מצוקה, שחיה מביטוח לאומי, והנטל הזה כבד עליה.

לידיה זילברשטיין: המשפחות הצעירות שכן עובדות, הן פשוט שורדות, איכות החיים שם לא גבוהה, אין פתרון עבודה, לא תנאי חיים ראויים מינימאליים, מצב סוציו-אקונומי נמוך, המשפחות הן על קו מצוקה ועל קו העוני.

לידיה זילברשטיין: לדוגמא, המשפחה שאתם רואים לפניכם לא צפתה בטלוויזיה למעלה מ-3 שנים, 10 שנים היא חיה ללא טלפון, אין לה אפשרות לשלם את החשבונות האלה.

לידיה זילברשטיין: המשפחה עצמה מגדלת ירקות כי אם לא יעשו כן, לא יהיה לה כסף לתרופות.

לידיה זילברשטיין: בני המשפחה סובלים ממחלות קשות.

לידיה זילברשטיין: זאת משפחה שהיא לא יוצאת דופן, אלא זאת משפחה לדוגמא ממדגם האוכלוסייה.

לידיה זילברשטיין: המשפחה חוסכת בכל דבר אפשרי, כולל חשמל.

לידיה זילברשטיין: עד שתיים בלילה הם לא מדליקים חימום כדי לחסוך.

לידיה זילברשטיין: שישים אחוזים מהאוכלוסייה הם מעל גיל 50 עם עוד הורים מבוגרים שרובם כבר מתו, אבל הם חייבים להמשיך לשלם את המשכנתא.

ז'אנה מירופולסקי: 12 שנים אנחנו בארץ.

ז'אנה מירופולסקי: אני הגעתי עם אימא שנפטרה לפני 7 שנים.

ז'אנה מירופולסקי: היא קיבלה משכנתא גדולה, בגובה של 59 אלף שקלים ולי נתנו 40 אלף שקלים.

ז'אנה מירופולסקי: אני עובד, יש לי השכלה גבוהה, אבל אני לא מסוגל להחזיר את הכספים האלה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני קראתי את החומר לפני כן, המצוקה פה היא גדולה וברורה.

ראובן ריבלין: השאלה היא האם הוועדה יכולה להושיע, כי אסור לעורר איזה שהן אשליות.

ראובן ריבלין: השאלה שלי לגורמים, גם לבנקים, גם לגורמי האוצר וגם לגורמי משרד הפנים, אני רק אומר לגורמים האלה, האם המשכנתא שהם משלמים היא ערבות מדינה או שזה היחס ביניהם לבין הבנקים בכלל?

רונן כהן: בעיקר כספי מדינה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הבנקים מובטחים.

ראובן ריבלין: המדינה, במידה והמשתכנים לא משלמים, היא משלמת.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, לבנקים לא ייגרם נזק כי הבנקים יכולים לבוא ולומר לנו אם אתם רוצים שהם ישלמו, תנו לנו כסף.

שרית וייסטוך: האמירה הזאת היא כמעט נכונה.

ראובן ריבלין: יש לכם 30 אחוזים, אתם בטח תוותרו על 30 אחוזים למען הציונות.

ראובן ריבלין: השאלה שלי, נוכח המצב כפי שהוא משתקף במסמך הזה, גם אם מה שכתוב במסמך רק 60 אחוזים הוא נכון - זו גם כן מצוקה שהיא בלתי אפשרית לפתרון.

ראובן ריבלין: השאלה שלי האם המדינה נתנה את דעתה והאם יש אפשרות ללכת לקראת אותם אנשים שבנו להם את אותם בתים, אשר אני זוכר שכאשר אנחנו קבענו את המבנים שלהם אנחנו שיערנו שהם יהיו טובים ל-10 שנים, ל-15 שנים, אבל לא יותר מזה.

ראובן ריבלין: אני שואל האם יש אפשרות שהמדינה תלך לקראת האנשים האלה.

ראובן ריבלין: בכמה כסף מדובר כאן?

יובל רז: אנחנו עוזרים כבר כמה שנים.

ראובן ריבלין: המתחיל במלאכה אומרים לו גמור.

יובל רז: לפי המסמך הזה עזרנו כבר ל-200 משפחות.

יובל רז: מצוין כאן שמצפים בשנה הקרובה לעוד 1,000 פניות.

יובל רז: בכל הנושא של השיפוצים, כאן אנחנו לא עוזרים, כי זה שייך למשרד השיכון.

יובל רז: אנחנו עוזרים בנושא של ההלוואות.

יובל רז: כאשר מגיעים אלינו מקרים של בנייה קלה, הוועדה מאוד פתוחה בנושא, שזה אומר שאנחנו מורידים ריביות, משהו שאנחנו בדרך כלל כמעט ולא עושים בהלוואות רגילות.

יובל רז: אנחנו מורידים לארבע, לשתיים ולאפס אחוזי ריבית.

יובל רז: אנחנו לפעמים מוחקים חלק מהפיגורים שנוצרו, אנחנו מאפשרים פריסה של ההלוואה כך שההחזר החודשי, במקום שיהיה 1,000 שקלים לחודש - יכול לרדת משמעותית.

יובל רז: אם גם מורידים ריבית וגם פורסים בשנים, זה יורד משמעותית.

יובל רז: אני חייב לציין שבמרבית ההלוואות האלה, שמתי לב שהם לווים מצוינים, זאת אומרת, אין להם פיגור.

יובל רז: לרוב אלה שהגיעו אלינו, שמנו לב שאין להם פיגור.

מיכאל נודלמן: כי הם אוכלים מהאדמה, הם לא אוכלים מהשוק.

יובל רז: דווקא בגלל שאנחנו רואים שהם משלמים, אנחנו עוד יותר עוזרים.

יובל רז: העזרה שלנו מתבטאת בהורדה מאסיבית של הריבית.

יובל רז: בשנה שעברה, ב-2006, אני כמעט שלא זוכר שהיה, ב-2005 הביאו לנו במרוכז תיקים ואנחנו העברנו אותם לבנקים שיכינו אותם לוועדה.

יובל רז: אין לנו בעיה אם רוצים להעביר במרוכז אלינו ואת התיקים לפזר, אין בעיה.

יובל רז: אין לנו בעיה אם כל אחד פרטנית רוצה ללכת לבנק כך שדרך הבנק זה יובא אלינו לוועדה.

ראובן ריבלין: באופן עקרוני המדינה מוכנה לוותר על הריבית, לגרום לבנקים לכך שהם לא ישלמו את הריבית.

יובל רז: אנחנו בודקים כל מקרה ומקרה.

יובל רז: יש מקרים שהבית במצב יותר גרוע, יש מקרים שהמצב האישי יותר קשה.

יובל רז: בגלל זה גם כאן כתוב שהם רוצים כל מיני קריטריונים, למרות שאני לא הייתי ממליץ לעשות קריטריונים, כי ברגע שיש קריטריונים מאוד קשה לסטות מהם.

יובל רז: אנחנו בוועדה הולכים כמה שיותר פתוח וכמה שיותר על מתן עזרה.

יובל רז: זה אומר שאם אנחנו רואים אדם שהמצב שלו מאוד קשה, אנחנו עוזרים לו מאוד.

יובל רז: המקרים של הבנייה הקלה לדעתי הם המקרים שאנחנו הכי הרבה עוזרים להם בוועדה והכי הרבה פתוחים אליהם.

ראובן ריבלין: תשאלי אותה בבקשה האם היא הגישה בקשה לביטול הריבית, או להקלה כלשהי.

קריאה: הדולר היה בשיאו.

קריאה: בשנת 2004 ניתנה הבקשה.

רונן כהן: יכול להיות שהם ביקשו מחיקה והם קיבלו רק אישור על ביטול הריבית, אני מניח שיש פה אי הבנה.

רונן כהן: שתגיש את הבקשה עוד פעם ותעביר העתק לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

לידיה זילברשטיין: היא אומרת שיש לה הסבר לסירוב שהם קיבלו.

לידיה זילברשטיין: היא אומרת שיש כל מיני מקרים מאוד קשים, למשל יש זוג אחד שהגיש בקשה להקלה וקיבל סירוב, ממש תוך חודשים ספורים הוא חלה בסרטן ובמשך 7 חודשים לא שילמו תשלומים, ולכן זרקו אותם מהדירה.

מיכאל נודלמן: למה דנתם רק ב-200 מקרים?

מיכאל נודלמן: יש אולי 4,000 מקרים.

יובל רז: אנחנו דנים במקרים שמגיעים אלינו.

יובל רז: מי שפונה אלינו, המקרה שלו מגיע.

יובל רז: כל מי שפונה לבית, הבית מחויב להעביר את המקרה לוועדה.

ראובן ריבלין: אם אני מגיש בקשה לביטול כל החוב שלי - אתה אומר שאתה לא מסכים לבטל את החוב, אלא תוריד את הריבית, או שאתה, לפי הבקשה, עושה מה שנקרא דיון ואומר מה אתה יכול לעשות ומה אתה לא יכול לעשות?

ראובן ריבלין: הן מספרות כאן שב-2004 הן הגישו בקשה, כנראה הבקשה שלהן הייתה מרחיקת לכת, ולכן היא נדחתה.

ראובן ריבלין: מדוע לא תציעו להן את ביטול הריבית?

יובל רז: אדם יכול לבקש הרים וגבעות.

יובל רז: אנחנו לא דוחים ואומרים לא, להתראות.

יובל רז: אנחנו אומרים לא, אבל מאשרים את מה שאנחנו כן מוכנים לעשות.

ראובן ריבלין: מה שאמרת זה יפה מאוד, רק שהן טוענות שהגישו ב-2004 בקשה, ואחרי חודש הודיעו להן שהן לא מקבלות.

יובל רז: צריך לציין שני דברים.

יובל רז: במכתב - הרי כל אחד גם פונה במכתב, מביא מכתב לבנק - רצוי להדגיש שמדובר בבנייה קלה.

יובל רז: למרות שיש חקירה ובחקירה החוקר מציין שזו בנייה קלה, לא תמיד אנחנו מזהים את האוכלוסייה.

ראובן ריבלין: בבקשות שלהן הן ציינו שזאת בנייה קלה.

קריאה: אין מצב שמגישים בקשה שלא צוין בה שמדובר בבנייה קלה, כי זאת בעצם עצם הבעיה.

קריאה: כאן מתחילות הבעיות לדיירי הבתים האלה.

יובל רז: בסדר, אבל אני בוועדה לא רואה תמונה של הבית.

מיכאל נודלמן: אתה אומר שרק 200 אנשים פנו אליך ובגלל זה רק 200 אנשים קיבלו הטבות.

מיכאל נודלמן: למה פנו רק 200?

לידיה זילברשטיין: אני לא יודעת למה.

אלכסנדר מרגוליין: למרות שבחוק כתוב שכל אחד רשאי להגיש, בפועל המערכת הזאת פועלת כאשר האדם מפסיק לשלם משכנתא ונוצר פיגור, ואז זה קורה או ביוזמתו או בדרך כלל ביוזמת הבנק.

אלכסנדר מרגוליין: לגבי כל העניין הזה של 200 אנשים.

אלכסנדר מרגוליין: בישיבה הראשונה בעניין שהתקיימה בוועדת קליטה בינואר 2004 מי שאז ריכז את הוועדה הציע לעזור.

אלכסנדר מרגוליין: בהתחלה שלחנו מכתב לבנקים, אבל הסתבר שבבנק פשוט לא מקבלים את זה וזה לא עובד.

אלכסנדר מרגוליין: נאמר לנו לרכז רשימה, להעביר את הרשימה אליו במרוכז.

אלכסנדר מרגוליין: אנחנו עמותה קטנה, פרטית בעצם, אין לנו תקציב, אין לנו יכולת להגיע לכולם, אספנו מי שהיה, מי שהיה חבר עמותה באותו מועד, והעברנו.

אלכסנדר מרגוליין: לכן מדובר ב-200 אנשים.

ראובן ריבלין: חוץ מ-200 אנשים, כמה אנשים קיבלו תשובה חיובית?

אלכסנדר מרגוליין: כמה עשרות.

אלכסנדר מרגוליין: אני חושב 70-80 אנשים.

אלכסנדר מרגוליין: העניין של קריטריונים, אומרים אין קריטריונים אלא כל מקרה לגופו.

אלכסנדר מרגוליין: אבל העניין הזה עולה 200 שקלים.

אלכסנדר מרגוליין: האנשים חוששים לפנות, לשלם 200 שקלים ואחר כך לא לקבל כלום.

יובל רז: 200 השקלים הם עבור חקירה כלכלית, הכסף הזה הולך לחוקר ולא המדינה היא זו שמקבלת את הסכום הזה.

יובל רז: כאמור, את הכסף הזה החוקר מקבל את זה, כי על סמך החקירה שלו אנחנו יכולים לבדוק.

יובל רז: אם לא תהיה חקירה כלכלית, כל המצב הסוציו-אקונומי, שעל סמך זה מקבלים את ההחלטה, לא יעמוד לפנינו.

יובל רז: זה נכון לכלל האזרחים.

יובל רז: זה נכון גם לגבי מי שיש לו קשיים והוא לא גר בבנייה קלה אבל מצבו אולי יותר קשה.

מיכאל נודלמן: אתם שמעתם כאן

מיכאל נודלמן: על מקרה של אישה שלא הולכת לקנות בקניון אלא מגדלת ירקות כדי שיהיה לה מה לאכול.

מיכאל נודלמן: איך היא יכולה לשלם 200 שקלים?

מיכאל נודלמן: בשבילה הסכום הזה של 200 שקלים הוא כמו 2,000 שקלים עבורך.

דוד קשני: אם האדם מגיש כמה פעמים, כל פעם הוא צריך לשלם 200 שקלים.

חביב קצב: ברור שהוועדה לא תוכל לדון אם לא פונים אליה.

חביב קצב: ברור שלעמותה אין לה קשר עם כולם, אלא היו לה 200 מקרים ולכן היא הגישה את אותם 200 המקרים.

חביב קצב: על מנת להקל, לקשר ולהביא לתודעה של אותם אנשים שנמצאים אכן במצוקה, אנחנו עשינו לפני שנתיים, ואני מוכן לעשות את זה עכשיו בשנית, פרסומים בשפה הרוסית, כולל פרסום ברדיו רקע בשפה הרוסית.

ראובן ריבלין: יש לכם במקום מנהל פרויקט שלכם?

מיכאל נודלמן: בשכונה יש, אבל הוא לא מדבר רוסית.

חביב קצב: אנחנו מוכנים לפרסם בשנית הודעה, גם בשפת העולים, וגם ברדיו רקע, שמביאה לתודעת אותם העולים את האפשרות לפנות באמצעות הבנק לוועדה הבין-משרדית, מה צריך לעשות ואיך צריך להגיש את הבקשה.

מיכאל נודלמן: בנחל בקע יש רכז קליטה.

חביב קצב: בכל מקום יש רכז קליטה, אבל אין להם קשר לזה, מדובר על 15 שנים.

ראובן ריבלין: אדם קשה יום, במלוא מובן המילה, כאשר הוא לא בטוח שאם הוא יגיש את הבקשה, הוא בסופו של דבר יקבל איזה סעד, הוא לא יגיש אותה.

ראובן ריבלין: אין לו אפילו למחייתו שקל אחד, אבל מבקשים ממנו להגיש בקשה ולשלם 200 שקלים.

ראובן ריבלין: הוא עושה חשבון מה הסיכוי שהוא בכלל יקבל.

ראובן ריבלין: עבורו ה-200 שקלים הוא עניין קריטי.

ראובן ריבלין: אם אתם מגישים בקשה ברמה הסוציו-אקונומית, זאת אומרת, כסעד, אתם באים לעזור לאנשים חסרי יכולת, חסרי ישע כמעט, מדוע שתיקחו את ה-200 שקלים האלה?

ראובן ריבלין: שהמדינה תממן את זה באיזושהי צורה.

מיכאל נודלמן: אולי משרד קליטה יכול לקחת אדם ולשלם לו משכורת?

ראובן ריבלין: אחד מהם, מנהל הפרויקט שלהם.

ראובן ריבלין: מה עם משרד השיכון?

רונן כהן: צריך להבין שאלה סכומים מאוד גדולים.

רונן כהן: אתם מתייחסים לקבוצה הזאת, אבל יש עוד כל מיני קבוצות במדינה שיש להן קשיים כלכליים מאוד משמעותיים.

יובל רז: אלה סכומים מאוד גדולים כי זה לוועדה, פרט לבנייה הקלה, מגיעות בסביבות 5,000 פניות פלוס וזה גדל מדיי שנה כאשר המודעות גדלה.

יובל רז: יש בנקים, ואלה לא כולם, שאני יודע שמעמיסים את זה על ההחזר החודשי של ההלוואה ואז זה מקל על הלווים.

יובל רז: זה מאוד תלוי בבנק כי בעצם הבנק יוצר את המימון ביניים.

מיכאל נודלמן: אבל אלה לא כל הבנקים.

יובל רז: לא.

יובל רז: כי הבנק משלם את זה.

יובל רז: החוקר מקבל את הכסף היום.

ראובן ריבלין: חוץ מזה הכול בסדר, חוץ מזה שהבנק צריך לקבל וזה צריך לקבל ובסוף לא מגיע אליך שום דבר כי בדרך זה נופל ואין להם כסף.

יובל רז: אם הם לא מרוצים מהחלטת הוועדה, יש ועדת ערר.

ראובן ריבלין: הנושא הזה של הבתים של בנייה קלה צריך מייד טיפול נקודתי.

יובל רז: אני יודע שבאמצעות משרד השיכון יש טיפול פיזי באזורים האלה.

ראובן ריבלין: משרד האוצר אמר שיש טיפול.

ראובן ריבלין: משרד האוצר מטפל בזה.

יובל רז: לא.

יובל רז: אנחנו מטפלים בהלוואות.

ראובן ריבלין: אני שואל אותך, האם בעיית הבנייה הקלה היא בתשומת לבכם, האם אתם מבינים שזה באמת דבר שצריך לעשות?

ראובן ריבלין: תסבירו לי.

ביתיה פודרביטל: אני מרכזת תחום שיכון באגף תקציבים.

ביתיה פודרביטל: משרד האוצר ביחד עם משרד השיכון ישב לא מעט על הנושא הזה בידיעה - אני שמה את עניין ההלוואות בצד - שיש צורך בטיפול.

ביתיה פודרביטל: כבר הושקעו עשרות מיליונים בשיפוצים בשנים האחרונות, כאשר השנה הוקצו עוד 30 מיליון שקלים כדי לטפל טיפולים נקודתיים, בשיפוצים ובבעיות בעניינים ספציפיים.

ביתיה פודרביטל: כל הזמן נעשה טיפול שוטף בבעיה של הבנייה הקלה.

מיכאל נודלמן: בית צריך לעמוד 50 שנים אבל כאן אנחנו רואים שבשנה העשירית, הבית נופל.

מיכאל נודלמן: איזה תיקונים יכולים להיעשות במקרה כזה?

יוסקה מנור: יש בתים שעדיין לא שיפצו והם עכשיו בתהליך.

ראובן ריבלין: מי אחראי על זה, אגף התקציבים, משרד השיכון או משרד הקליטה?

ראובן ריבלין: מי אחראי-על, מי הוא הכתובת לאזרח?

ראובן ריבלין: ועדה בין-משרדית זה פטנט הכי גדול, כי כל אחד אומר שהשני יטפל.

יובל רז: ועדה בין-משרדית היא לנושא ההלוואות בלבד.

ביתיה פודרביטל: בבעיות בנושא השיפוצים פונים למשרד השיכון, האחריות פה על הבאת המבנים האלה היא לא רק של האוצר או רק של השיכון אלא של מכלול גורמים.

מיכאל נודלמן: הבעיה היא שאין להם איפה לגור והם צריכים לשלם משכנתא.

מיכאל נודלמן: גורם אחד עושה את זה וגורם שני עושה דאת זה, אבל שום דבר לא זז.

מיכאל נודלמן: עושים שיפוצים ואז אחרי שנתיים עוד פעם צריך לעשות שיפוצים.

ז'ינובי קוזינץ: תגיד בבקשה כמה עולה כל התיקון לכל הבית, לבית אחד?

ביתיה פודרביטל: אני לא משפצת, אני פחות בקיאה בשיפוץ בתים.

יוסקה מנור: אני מוכן לענות.

יוסקה מנור: אני ממשרד הבינוי והשיכון, אני מנהל מינהל תכנון והנדסה, אחראי על הצד הטכני מקצועי הנדסי.

יוסקה מנור: הבתים האלה דרך אגב הם לא המצאה ישראלית, אלא הבתים האלה קיימים בכל העולם והם עומדים ומחזיקים ויחזיקו 50 שנים.

יוסקה מנור: בכל בית, גם בבנייה קונבנציונאלית, עושים שיפוצים.

יוסקה מנור: יש בתים שדורשים אחזקה קצת יותר יקרה ויש בתים שדורשים אחזקה פחות יקרה.

יוסקה מנור: המדינה עומדת מאחורי הבתים האלה והקציבה סכומים ניכרים בשנים שעברו לשיפוצים,.

יוסקה מנור: אנחנו עומדים בפני סיום הפרויקט הזה של השיפוצים, אנחנו מעריכים בעוד 30 מיליון שקלים, ונביא את כל השכונות למצב תקין.

יוסקה מנור: נכון, היו גם מספר טעויות, אבל הרי לא חברה אחת בנתה אלא בנו 30 חברות כך שיש שכונות טובות יותר ויש שכונות פחות טובות מבחינת העבודה שנעשתה.

יוסקה מנור: בכל מקרה המדינה עומדת מאחורי זה ומשפצת.

יוסקה מנור: בתים ששופצו בדרך כלל הם במצב טוב למרות שלפעמים יש תקלה, כמו שקורה עם כל קבלן, יש איזו תקלה מקומית, אבל אנחנו לא מתנערים ומתקנים.

יוסקה מנור: בנוסף לכך יש לנו גם את אחריות הקבלן ואנחנו מתקנים את הטעון תיקון.

יוסקה מנור: זה לא נכון מה שנאמר כאן שבתים ששופצו, אי אפשר לגור בהם.

יוסקה מנור: אפשר בהחלט לגור, ואנחנו גם יודעים שאין תלונות מהדיירים אחרי השיפוץ, ואם יש, הרי שמדובר במעט מאוד תלונות.

יוסקה מנור: התלונות הן לפני השיפוצים.

ראובן ריבלין: כמה זמן כבר אתם משפצים?

יוסקה מנור: משנת 1996, אבל זה מתבצע לאט לאט, שכונה אחרי שכונה ולא באותם מקומות.

ראובן ריבלין: לפי הקצב הזה, כמה זמן ייקח הסבב הראשון של השיפוץ?

ראובן ריבלין: בתוך זמן כבר תצטרכו לשפץ מחדש.

יוסקה מנור: בשנים הראשונות היה תקציב קטן מאוד, של 3-4 מיליון שקלים בשנה, אבל בשנתיים האחרונות קיבלנו תקציב גדול, של 37 מיליון שקלים ועוד 25 מיליון שקלים השנה, כך שאני מקווה שנשלים את השיפוצים.

ראובן ריבלין: מאז נבנתה הבנייה הקלה כמה כסף הושקע בשיפוצים?

שרה צימרמן: 85 מיליון שקלים ל-3,000 בתים.

ראובן ריבלין: בסכום הזה אני הייתי קונה להם דירות.

ראובן ריבלין: 85 מיליון שקלים ל-3,000 בתים, בממוצע זה 30 אלף שקלים לכל בית.

קריאה: זה שקר.

מיכאל נודלמן: חברים, אתם ביקשתם לא לדבר היום על איכות השיפוץ אלא אתם רוצים עזרה במשכנתה.

יוסקה מנור: אנחנו רואים את זה גם לפי מספר התלונות הקטן מאוד אחרי שאנחנו משפצים.

יוסקה מנור: יש מספר קטן של תלונות.

יוסקה מנור: כאשר אתם סיירתם בנחל בקע לפני חצי שנה, אולי קצת יותר, הייתה המלצה שם לפנות לגורם אובייקטיבי שיגיד אם השיפוצים בסדר או לא.

יוסקה מנור: אנחנו פנינו למכון התקנים והם עובדים על זה.

יוסקה מנור: הם כבר היו בשטח, אבל עדיין לא קיבלנו את הדו"ח הסופי.

יוסקה מנור: הם יגידו אם השיפוץ בסדר, בסדר.

יוסקה מנור: אם יש דברים שצריך לתקן, אנחנו נעמוד מאחורי הדברים ונתקן.

יוסקה מנור: ישנה תופעה אחת שהוזכרה כאן, והיא תופעה חדשה שנקראת טרמיטים.

יוסקה מנור: דיברו על כך שהם אוכלים את הקורות והשלד של הבניין, כאשר פחות משנתיים מאז אנחנו יודעים על כך.

יוסקה מנור: ברגע שנודע לנו, למדנו את הנושא, לקחנו את טובי המומחים בארץ, עשינו מכרזים בנושא הזה, אנחנו מתחילים עכשיו בטיפול, מחוץ לבית בטיפול הדברתי ובתוך הבית החלפת אלמנטים פגועים.

יוסקה מנור: כלומר, גם הנושא הזה יבוא על פתרונו.

יוסקה מנור: זה נושא שקיים בכל העולם, ויש פתרונות ומדבירים.

יוסקה מנור: בגלל זה לא הורסים את הבית אלא מטפלים בנושא וגם זה תוך מספר חודשים ייפתר.

מיכאל נודלמן: אני לא יכול לעבור מנושא לנושא בלי להגיע לתוצאות.

מיכאל נודלמן: אני שואל מה צריכים לעשות כדי לקבל הנחה ועזרה בתשלום הריבית?

יובל רז: הם יכולים לעשות שני דברים.

יובל רז: הם יכולים לפנות באמצעות הבנק בו הם לקחו את ההלוואה, לפנות בבקשה להגיע לוועדה, שבו הבנק מחויב, אם יש אחוז אחד, אפילו פחות, של כסף תקציבי, להעביר את זה לוועדה.

יובל רז: אם הבנק לא יעביר, תפנו אלינו ואנחנו נטפל מול הבנק.

יובל רז: תפנו אל משרד השיכון,

ראובן ריבלין: כמה עלה עד היום למדינה פטורים מריבית?

ראובן ריבלין: כמה הקצתה המדינה עד היום ושילמה לבנקים על הנחות מריבית?

שרית וייסטוך: המדינה לא משלמת לבנקים, המדינה מקבלת בחזרה פחות בחזרה מהלוואות שהיא נתנה.

ראובן ריבלין: כמה עלה למדינה עד עכשיו הפטור מהריבית?

ראובן ריבלין: אני מדבר רק על האוכלוסייה הזאת.

יובל רז: רק לאוכלוסיה הזאת, קשה לי להגיד כי אנחנו לא מתכנסים כדי לדון בה.

ראובן ריבלין: באיזה סדרי גודל מדובר?

ראובן ריבלין: כמה מיליונים, עשרות מיליונים או מאות מיליונים?

ראובן ריבלין: יש לכם 5,000 יחידות כאשר עד עכשיו טיפלתם ב-200 מהן, וזה יפה מאוד.

ראובן ריבלין: מתוך ה-200 שהגיעו, 70 קיבלו פטור, זאת אומרת, מתוך 5,000 כרגע, 70 קיבלו פטור.

ראובן ריבלין: 70 מתוך 200, זה יפה מאוד.

ראובן ריבלין: אני שואל אתכם, כמה ה-70 האלה עלו למדינה.

יובל רז: זה מאוד משתנה.

יובל רז: זה תלוי גם בגודל ההלוואה שכל אחד לקח.

ראובן ריבלין: תן לי הערכה, הרי מדובר בגרושים.

רונן כהן: אני אומר לכם בוודאות שלא מדובר ב-70.

רונן כהן: אני לא זוכר מקרה כזה שלא ירדנו ולו באחוז אחד.

מיכאל נודלמן: למה אתם לא יכולים לסדר שהם לא ישלמו את ה-200 שקלים?

מיכאל נודלמן: עבורם זה כסף גדול.

רונן כהן: אנחנו מבקשים את הסכום הזה מכל מי שמגיש בקשה לוועדה הבין-משרדית, כאשר אין הבדל בין בנייה קלה לבין אנשים שגרים בבנייה אחרת.

רונן כהן: הכסף הזה הוא לצורך הבחינה של בדיקה כלכלית.

רונן כהן: מדובר ב-6,000 בקשות כפול 200 שקלים, שזה מיליון שקלים.

ראובן ריבלין: אם כל ה-6,000 יגישו בקשות, מדובר ב-12 מיליון שקלים.

ביתיה פודרביטל: אבל זה רק לגבי הבנייה הקלה.

ביתיה פודרביטל: אנחנו מתייחסים פה לכל מי שקיבל הלוואות וזה כבר אומר עשרות אלפי אנשים, אם לא מאות אלפי אנשים

לידיה זילברשטיין: כמה אנשים מגדלים תפוחי אדמה ליד הבית בגלל שאין להם כסף?

רונן כהן: אנחנו לא יכולים לעשות קריטריון של מי שמגדל תפוחי אדמה.

ראובן ריבלין: הוועדה היום יושבת כאן על נושא הבנייה הקלה, ואילו אתם מרחיקים את העדות שלכם לנושאים של כלל האוכלוסייה של העולים שקיבלה.

ראובן ריבלין: מה שקורה הוא שהאנשים הטובים האלה נבלעים בתוך המכלול האדיר של הוועדה הבין-משרדית.

ראובן ריבלין: אני שואל אתכם, אנשי האוצר, מדובר פה ב-6,000 משפחות כאשר מתוכם עד עכשיו הגישו 200.

ראובן ריבלין: מדוע שלא תטפלו בנושא של הבנייה הקלה נקודתית?

ראובן ריבלין: כי ברור שבבנייה הקלה יש איזושהי בעיה.

ראובן ריבלין: טרמיטים, אנשים מגדלים תפוחי אדמה על יד הבית כדי לאכול, אבל אנחנו כרגע מדברים על ההקשר של ביטול ההלוואה.

ראובן ריבלין: אם נדבר אתכם על הכול, לא נקבל כלום.

ראובן ריבלין: ביטול ההלוואה אולי יהיה.

רונן כהן: אין לנו בעיה לדון ב-6,000 תיקים.

ראובן ריבלין: אני מבקש שלגבי הבנייה הקלה תגישו בקשה, תסדרו אצלכם שהם לא יצטרכו לשלם 200 שקלים.

רונן כהן: משפטית לא נראה לי שאני יכול לתת הבטחות.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לעזור.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתה לא הולך לעשות את זה.

יוסף שגל: אדוני היושב-ראש, למי יש את הזכות לבטל את התשלום של 200 השקלים?

מיכאל נודלמן: למשרד האוצר.

יוסף שגל: זה אפשרי לפתור את זה?

מיכאל נודלמן: תשאל אותם.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת את זכות הדיבור כאן.

מרינה סולודקין: אני צריכה לצאת לצערי הרב לוועדה אחרת אז בגלל זה, אנחנו לא יום ראשון ולא יום שני יושבים בנושא זה בוועדה זו.

מרינה סולודקין: צר לי מאוד שמישהו שומע על הטרמיטים בפעם הראשונה.

מרינה סולודקין: אני שומעת שלוש או ארבע שנים האחרונות, לידיה הציגה את כל מה שקורה בבנייה קלה לפני כמה שנים,

לידיה זילברשטיין: קודם כל אני אמרתי שיש טרמיטים אכלו בתים כאלה בשנה 2003.

לידיה זילברשטיין: אבל זה אומרים יש מכתב אצלך שאין טרמיטים, הכל בסדר.

לידיה זילברשטיין: הכל מצויין.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, השגנו כאן בוועדה הרבה דברים.

מרינה סולודקין: את הנושא יזם חבר הכנסת ברונפמן ביחד עם קולט אביטל כיושבת-ראש הוועדה.

מרינה סולודקין: אנחנו בשלב השיפוצים ואנחנו רואים שמזרימים כספים ונותנים 80 מיליון שקלים ועוד 30 מיליון שקלים.

מרינה סולודקין: אני מצפה שגם אחרי השיפוצים, בעוד כמה שנים, נגיע לאותו מצב.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהוועדה שלנו צריכה לפנות לוועדה הבין-משרדית, אבל לפני זה לקחת ייעוץ משפטי, כי אני חושבת שלא יהיה לזה סוף ולא יהיה סוף לכסף של המדינה שמזרימים לשיפוצים, שעוזרים לשנה, שנתיים, או שלוש.

מרינה סולודקין: אני חושבת שמשהו יותר דרסטי צריך להיות בוועדה הבין-משרדית.

מרינה סולודקין: אנחנו עכשיו מדברים על 200 שקלים.

מרינה סולודקין: בבנייה קלה אנשים משלמים אבל התוצאות יהיו שלא יהיה להם היכן לגור וזה כאשר המדינה וגם המשרדים לקחו 65 אלף דולר, דבר שאני חושבת שהוא אפילו פלילי.

מרינה סולודקין: לקחת מחירים כאלה לדיור באיכות כל כך ירודה.

מרינה סולודקין: אז אני חושבת שצריך לקחת ייעוץ משפטי ולפנות לוועדה הבין-משרדית.

ראובן ריבלין: היום , כאשר מוכרים, בין קונה מרצון למוכר מרצון של הבנייה הקלה, בכמה כסף אפשר למכור היום דירה בבנייה הקלה?

ראובן ריבלין: 40 אלף דולר או פחות?

ראובן ריבלין: כמה המשכנתא?

קריאה: היו אנשים שקנו את הדירה בשנת 1996 בסכום של 75 אלף דולר, יד שנייה.

קריאה: המחיר הגבוה ביותר שאני מכיר היה 93 אלף דולר.

ראובן ריבלין: ועכשיו המחיר הוא בממוצע 40 אלף דולר, או יש יותר ויש פחות?

לידיה זילברשטיין: פחות.

ראובן ריבלין: כמה המשכנתא?

אלכסנדר מרגוליין: יש אנשים שמשלמים קרוב ל-2,000 שקלים משכנתא.

ראובן ריבלין: כמה החוב על המשכנתא?

אלכסנדר מרגוליין: החוב הוא כמעט 100 אחוזים של המחיר, כי לאנשים לא היה מימון משלהם.

אלכסנדר מרגוליין: 95 אחוזים תשעים ממחיר הדירה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אדם שאין לו היום כסף לשלם, הוא למעשה לא מכסה ואפשר לקחת לו את הדירה, אז הוא יישאר בלי בית כאשר הוא עוד חייב 20 אלף דולר.

ביתיה פודרביטל: זה די משקף ירידת ערך שהייתה בכלל הדירות בדרום.

ביתיה פודרביטל: אולי לא עד כדי כך, אבל דירות יד שנייה בבאר שבע שנקנו לפני 10 שנים ב-80 אלף דולר, ב-120 אלף דולר, שליש מהערך שלהן ירד.

דוד קשני: אני מפורום הדיור הציבורי.

דוד קשני: ישבתי אצלך בוועדה לפני שלוש שנים וגם לפני שנתיים, ודנו בנושא הטרמיטים, ועל הבעיה בכלל.

דוד קשני: אני חושב שהבעיה הזאת לא תיפתר אם הממשלה לא תבוא לקראת האנשים האלה.

דוד קשני: יש לי את אותם הסיפורים משכונת הארגזים עם 40 מגורונים שנבנו בשנת 1990 והבאנו אליהם את כל החבר'ה מחבר העמים.

דוד קשני: גם להם יש את אותן הבעיות, אבל לא נספר על זה עכשיו.

דוד קשני: אני מציע שהממשלה תדאג לדיירים האלה באותה הלוואה שהם קיבלו, תיקח את הדיירים לגור במקום אחר ואת הדירות האלה תחסל ותהרוס.

דוד קשני: אין טעם להשקיע בזה 80 מיליון שקלים ועוד 30 מיליון שקלים.

דוד קשני: חבל על הכסף הזה שמשקיעים בשיפוצים כי לא יעזור שום דבר.

דוד קשני: הם צריכים לקבל דירה חלופית.

דוד קשני: יש אפשרות להגיש משפטית למה שנקרא פנייה ייצוגית.

דוד קשני: זאת אומרת, דייר או שני דיירים פונים לבית המשפט בדיוק על המקרה הזה כדי שיקבלו דירה חלופית.

דוד קשני: אם בית המשפט יחליט שהם צריכים ומגיע להם דירה חלופית זה יכלול את כל הקבוצה הזאת.

אלכסנדר מרגוליין: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.

אלכסנדר מרגוליין: נקודה ראשונה היא תשלום 200 השקלים.

אלכסנדר מרגוליין: עוד לפני שנתיים ביקשנו לברר מה הבסיס המשפטי לגביית 200 השקלים האלה, כי בחוק נכון להיום כתוב שכל אדם זכאי, כל מי שלקח הלוואה שכוללת רכיב תקציבי שהיא מוגדרת כהלוואה לדיור בחוק יכול לפנות לוועדה.

ראובן ריבלין: לא מכריחים אותך לתת 200 שקלים, אלא אתה יכול להביא חוות דעת בעצמך.

אלכסנדר מרגוליין: איך שזה נראה עכשיו זה תשלום חובה שלא מעוגן לא בחוק ולא בתקנות.

אלכסנדר מרגוליין: כך שאני לא חושב שצריך להתעקש בעניין הזה אלא צריך למצוא פתרון.

רונן כהן: האלטרנטיבה שהוועדה - מפאת חוסר נתונים - היא תנחש.

ראובן ריבלין: אבל מי שיש לו את הבעיה, אין לו מאתיים שקל.

רונן כהן: שוב אנחנו חוזרים לכלל האוכלוסייה.

ראובן ריבלין: לא, אנחנו מדברים רק על דיירי הבנייה הקלה.

רונן כהן: אין הבדל.

רונן כהן: אצל אחד הבית שלו עם טרמיטים, לשני אין כסף לשלם.

מיכאל נודלמן: אנחנו דנים כאן רק על בנייה קלה.

רונן כהן: צריך איזושהי חוות דעת משפטית שמאפשרת להבחין בין האוכלוסיות.

מיכאל נודלמן: אתה לא יכול להשוות את תנאי המגורים בבנייה הקלה עם תנאי המגורים שבשיכונים.

אלכסנדר מרגוליין: אנחנו חושבים שאין שום קשר.

אלכסנדר מרגוליין: ההבדל הוא שהמגורים בבנייה קלה דורשים הוצאות גבוהות יותר לאחזקת הבית מהדייר והם דורשים הוצאות יותר גדולות לחימום וקירור, כי לבית הזה יש בידוד גרוע ואי אפשר לגור שם בקיץ בלי לפתוח מזגן כל הזמן, ובחורף אי אפשר לחיות בלי לחמם בצורה יסודית.

אלכסנדר מרגוליין: המצב הוא כזה שלוועדה אין בכלל קריטריונים, לוועדה הבין-משרדית, ואין תקציב מוגדר.

אלכסנדר מרגוליין: אנחנו לא מדברים על הנושא הכללי.

רונן כהן: כשמורידים לך שני אחוזים, המדינה מורידה מההכנסות, מהתקציב.

אלכסנדר מרגוליין: מה סכום התקציב השנתי של הוועדה הבין-משרדית?

אלכסנדר מרגוליין: בקשתנו היא שיהיו קריטריונים ברורים לדייר הבנייה הקלה.

יובל רז: על הקריטריונים דיברנו קודם, אתה לא היית.

יובל רז: ברגע שיהיה קריטריונים ומישהו נופל מהם, הוא ייפול לגמרי.

אלכסנדר מרגוליין: זה מקובל.

רונן כהן: אני לא זוכר מקרה שבא לדיון ונדחה אלא אם כן המצב הכלכלי היה כזה שהוא חריג במיוחד.

רונן כהן: אני אומר לך שאני לא זוכר, לא באחוז, בשני אחוז ולא בשלושה אחוז.

רונן כהן: אני לא זוכר מקרה שנדחה.

רונן כהן: יכול להיות שאדם בא וביקש מחיקה, ואנחנו, המדינה לא מוחקת.

רונן כהן: היו מקרים שאחרי מכירת הדירה, כאשר כבר אין ערבים, המדינה אומרת שהיא מוחקת.

רונן כהן: אם אתה רוצה לדבר על מקרה מסוים, בסדר, תמצא לי מקרה, ואני אגיד לך שאתה צודק.

רונן כהן: באופן כללי, אני לא זוכר דיון כזה.

רונן כהן: לקבוצה הזאת יש פה איזה יתרון מסוים.

רונן כהן: אין מחלוקת בין חברי הוועדה.

רונן כהן: ברגע שמזהים את זה שהקבוצה הזאת היא קבוצה של בנייה קלה, מראש, כמו שאמר יובל, הפתיחות היא מרבית.

רונן כהן: נשאלת השאלה האם מדובר באפס אחוז, באחוז אחד או בשני אחוזים, אבל לא מדובר בנושא שצריך יותר מדיי לשכנע אלא מספיק שמזהים אותם הקבוצה.

רונן כהן: יחד עם זאת צריך לראות את התמונה.

רונן כהן: אתה מעדיף שיתנו לכולם שלושה אחוז במקום שיתנו לאחד שני אחוזים, יפה, אבל לכן אני אומר שכל מקרה הוא לגופו.

רונן כהן: הוועדה יושבת ודנה כאשר נקודת הפתיחה היא בסיוע.

רונן כהן: בואו נראה איך מסייעים ובכמה.

יובל רז: אף מקרה לא דומה למשנהו.

יובל רז: אין כזה דבר.

יובל רז: כל אדם יש לו את הבעיות שלו.

יובל רז: בנוסף לבעיה של הבנייה הקלה, יש עוד אנשים עם בעיות משלהם.

יובל רז: הוועדה כאן עוזרת, ואם הבנק אתה אומר שהוא מסרב לקבל, תפנו למשרד השיכון או תפנו אלינו ואנחנו נדאג שהבנק יקבל את זה.

יובל רז: בנוסף, אם הלווה לא מרוצה מהחלטת הוועדה - הוא יכול לפנות לוועדת ערר.

אלכסנדר מרגוליין: אבל לא על זה אני מדבר.

אלכסנדר מרגוליין: אני מדבר על השיטה, על כך שאין קריטריונים ברורים ואין תקציב מוגדר וזה מבחינתנו מצב קשה.

רונן כהן: נניח שהיה מוגדר והיית מגיע עם מקרה כזה וחרגת מהתקציב הזה, האדם לא היה מקבל שום דבר.

רונן כהן: אנחנו אומרים לך שכל האוכלוסייה מקבלת תשובה.

רונן כהן: אתה רוצה להקשיח את הקריטריונים, אתה לא רוצה להגמיש את הקריטריונים.

רונן כהן: בעצם בפעולה שלך אתה אומר שחרגנו מתקציב מסוים.

רונן כהן: אני אומר לך שוב שלא עבדנו לפי תקציב וכי תמיד כל הבקשות נענו בחיוב.

רונן כהן: המקרה הפרטני הזה די מפתיע אותי אבל אני בטוח שאם נקרא את התשובה שהוא קיבל אנחנו נראה שהוא כן קיבל סעד.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוועדה תחליט שאתם חייבים להתייחס לבנייה הקלה בצורה ייחודית ונקודתית, ולא במסגרת כל המכלול, שגם בו יש ודאי בעיות.

ראובן ריבלין: אנחנו דנים עכשיו רק על הבנייה הקלה.

ראובן ריבלין: בנושא הבנייה הקלה, קודם כל צריך דיון עקרוני לראות האם לא צריך להביא לידי סיומה, למחיקתה ולמציאת פתרונות לאותם משתכנים שהשתכנו שם.

ראובן ריבלין: אנחנו רואים לפי המצב שצריך לבדוק.

ראובן ריבלין: תזכרו, המדינה היא זו שהכניסה לשם את האנשים.

ראובן ריבלין: אבל זה ברמה העקרונית.

ראובן ריבלין: כשבאתי לארץ לפני 200 שנה, אנחנו ישנו ברחובות, אבל ידענו כשבאנו מוילנה שנישן ברחובות.

ראובן ריבלין: אתה הכנסת אותם לשם.

ראובן ריבלין: אם הכנסת את המגורשים מגוש קטיף לקרוואנים ולא תמצא להם דיור קבוע, אני מבטיח לך שהמדינה תמצא דרך גם במיליארדי שקלים לבנות להם בתים חדשים.

ראובן ריבלין: הדברים הם ברורים וברור שאנחנו מדברים כרגע רק על הבנייה הקלה.

ראובן ריבלין: ברמה העקרונית צריכים להתחיל לחשוב שאם הבעיות והתקלות מתחדשות כל הזמן, יכול להיות שהרבה יותר זול לפתור אותן בפתרון יסודי.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים להתייחס לנושא המשכנתאות והריבית על המשכנתאות של דיירי הבנייה הקלה באופן ספציפי ולפטור אותם נקודתית מתשלום 200 השקלים כדי שיוכלו להגיש את הבקשה.

ראובן ריבלין: זו הבקשה שלנו.

ראובן ריבלין: הבנתי את כל הנימוקים שלך הבנתי, אבל הבנתי שבדרך כזאת, כאשר הם במכלול, הם לא יגיעו לשום מקום.

מיכאל נודלמן: אני מאמין שאתם נותנים יחס מיוחד לדיירי הבנייה הקלה, אבל אנחנו מבקשים לפטור את הדיירים מתשלום 200 השקלים.

יובל רז: אנחנו נדבר עם הבנקים שיכניסו את זה לתוך ההלוואה ואז זה ייבלע שם.

ראובן ריבלין: אין לנו שום בעיה עם זה.

ראובן ריבלין: מי שחייב 30 אלף דולר, שיהיה 30 אלף דולר ו-200 שקלים.

יובל רז: עוד פעם אני אומר, אנחנו ננסה,אבל אני לא יכול לחייב את הבנק לדבר הזה.

יובל רז: אני עוד פעם חוזר על מה שאמרתי בהתחלה, שבשמחה, תביאו לנו את הבקשות במרוכז וזה יהיה יותר קל.

יובל רז: בנושא ההלוואות, אנחנו נפיץ את זה לבנקים שיביאו את זה לוועדה.

יובל רז: אין לנו שום בעיה לעשות זאת.

מיכאל נודלמן: כמה זמן אתה צריך כדי לפנות לבנקים לגבי ה-200 שקלים האלה שהם ילכו להלוואה?

יובל רז: כמה ימים, אבל אני לא אומר שהבנק יקבל.

חביב, אתה מוכן לפרסם שוב ברדיו רקע, כדי שאנשים ידעו?

חביב קצב: אני אפרסם, בסדר.

יובל רז: אבל חשוב להדגיש שזה רק אם הבנק יסכים.

יובל רז: נכון להיום מחייבים עדיין את תשלום ה-189 שקלים עבור החקירה.

מיכאל נודלמן: הם יכולים לפנות בלי תשלום 200 השקלים?

מיכאל נודלמן: אחרי שאנחנו מסדרים שהם לא ישלמו 200 שקלים, תהיה בעיה עם רכב.

מיכאל נודלמן: הוא רוצה לפנות לבנקים ולהסדיר את זה כך ש-200 השקלים יהיו בהלוואה, כך שאם ההלוואה היא בגובה של 30 אלף שקלים, היא תהיה 30,200 שקלים.

מיכאל נודלמן: לגבי הרכב.

מיכאל נודלמן: הביטוח הלאומי לא נותן השלמת הכנסה למי שיש רכב ישן.

מיכאל נודלמן: והם אומרים שאם יש רכב, אתם לא נותנים כסף.

יובל רז: אם יש לו וולוו 2007, אנחנו מתרשמים מהמצב הכלכלי.

לידיה זילברשטיין: הם אומרים שהחוקר מתייחס מאוד בצורה מוזרה.

לידיה זילברשטיין: אם הבית הוא נקי ומטופח, גם אם המשפחה בעייתית, אומרים שהכול בסדר.

יובל רז: החוקר מסתכל על ההכנסות.

יובל רז: הכנסות זה משהו אבסולוטי.

יובל רז: אם הבית נקי וגם אם הוא מלוכלך, ההכנסות הן אותן הכנסות.

יובל רז: אם בתוך הבית יש מכשיר קולנוע ביתי וכן הלאה, הוא מציין את זה, זה הכול.

אלכסנדר מרגוליין: עניין אחד הוא התשלום של ה-200 שקלים.

אלכסנדר מרגוליין: העניין השני הוא שאנחנו נעביר תוך חודש חודשיים רשימות בצורה מרוכזת.

יובל רז: אנחנו נדון במקרים ואנחנו לא תוחמים את זה בזמן.

יובל רז: אם יעבירו עוד שנה, גם נדון.

אלכסנדר מרגוליין: אנחנו מבקשים, וגם הוועדה מבקשת, התייחסות ספציפית לבנייה הקלה בהתחשב בהוצאות גדולות יותר לאחזקה ולחימום ולקירור הבית.

מיכאל נודלמן: הם הכריזו לבד שהיחס לבנייה הקלה שם מיוחד.

ז'ינובי קוזינץ: אתמול הייתה החלטה בוועדה הבין-משרדית שיש קבוצת אנשים בארץ שמקבלים מתנה בסכום של 3,000 שקלים.

ז'ינובי קוזינץ: מתנה.

ז'ינובי קוזינץ: לזה יש כסף למדינה?

ז'ינובי קוזינץ: מה זאת אומרת, יש אנשים סוג א', יש אנשים סוג ב'.

מיכאל נודלמן: זה לא בעיה שלהם, הם מבצעים פקודות של הממשלה.

מיכאל נודלמן: אפשר לפנות לממשלה.

מיכאל נודלמן: חברים, אני צריך להגיע לסוף.

מיכאל נודלמן: סיכמנו עם הוועדה הבין-משרדית שלגבי תשלום ה-200 שקלים ייעשו מאמצים עם הבנקים כדי לפתור את הבעיה.

מיכאל נודלמן: הם צריכים לדבר עם כל הבנקים כך שהבנקים ייקחו את הסכום הזה בחשבון ההלוואה.

מיכאל נודלמן: זה עדיין לא סופי, אבל הם יעשו מאמצים.

מיכאל נודלמן: הם ממתינים לרשימות.

מיכאל נודלמן: הם אומרים שאתם לא צריכים להעביר מייד כל הרשימות.

מיכאל נודלמן: אם תעבירו אותן אפילו אחרי חודשיים, שלושה חודשים, ארבעה חודשים, זה יהיה בעדיפות ראשונה אצלם.

מיכאל נודלמן: מבחינת הוועדה, תהיה עדיפות לבנייה הקלה.

יובל רז: התהליך הוא שאנחנו נקבל את זה, נעביר את זה לבנק, הבנק יזמין חוקר, החוקר לדעתי תוך שבועיים צריך להגיע למסקנות.

יובל רז: צריך להדגיש פה שזה משהו ייחודי רק לבנייה הקלה.

יובל רז: בדרך כלל הפנייה נעשית אך ורק על ידי הבנקים.

יובל רז: אנחנו יושבים כל שבוע כך שתוך כמה שבועות מקבלים תשובה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאתם גם צריכים לעשות סדר בוועדה שלכם ולערוך רשימות.

מיכאל נודלמן: אני מודה לכולכם.