ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 122, 2007-02-26 12:00

אופיר פינס-פז: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בדיון בנוגע להלנת שכר ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות.

אופיר פינס-פז: הנושא הוא נושא כאוב, הוא נושא מתמשך ולצערי הרב לא בא על פתרונו המלא.

אופיר פינס-פז: הנושא הזה הוא נושא שמעסיק את השלטון המקומי ואת השלטון המרכזי במשך שנים רבות.

אופיר פינס-פז: היו תקופות שהממשלה לקחה ועשתה החלטות מרחיקות לכת, כולל שינוי חוק שאיפשר לרשויות מקומיות לפתוח חשבונות מוגני עיקול כדי לשלם שכר, דבר שיצר לא מעט בעייתיות אחרת מול המערכת הבנקאית העצמאית.

אופיר פינס-פז: הוראת השעה, פג תוקפה והממשלה החליטה בזמנו שלא להאריך אותה.

אופיר פינס-פז: היו תקופות קשות מאוד של הלנת שכר גורפת, גם במועצות הדתיות וגם ברשויות המקומיות.

אופיר פינס-פז: היו תקופות יותר טובות שהיה טיפול יותר יסודי ומתן פתרונות על הבסיס המקומי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר כך, מניסיוני כשר פנים לשעבר שזה היה אחד הנושאים שטיפלתי בהם בסדר עדיפות מאוד גבוה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להציע כבר בפתח הדיון גם לשר הפנים ולנציגו כאן, מנכ"ל משרד הפנים, שני דברים שאני עשיתי אותם עת הייתי שר הפנים, ואכן בתקופתי הלנת השכר צומצמה מאוד, אם כי לא נעלמה כמובן, אבל לא היו שביתות על רקע הלנת שכר מצידה של ההסתדרות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר למה אני חושב שהדבר הזה קרה, ואני רוצה להציע למשרד הפנים בהנהגה הנוכחית שלו שני רעיונות, שאולי הם מיושמים אבל אינני יודע.

אופיר פינס-פז: 1.

אופיר פינס-פז: קבעתי ככלל, ואנחנו הוצאנו זאת גם במכתב שלי לכל ראשי הרשויות וגם בחוזר מנכ"ל משרד הפנים, שתשלום שכר ופנסיה הוא קודם לכל חוב אחר של הרשות המקומית בסדרי העדיפויות של משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: בתקופה בה אני כיהנתי במשרד הפנים היה ברור לראשי הרשויות שמבחינת ההתחייבויות שהם צריכים לעמוד בהן, והן התחייבויות רבות, ההתחייבות לשכר ולפנסיה לעובדים וגמלאים היא התחייבות ראשונה במעלה ובסדר הקדימויות שלה.

אופיר פינס-פז: לא שלא צריך לעמוד בהתחייבויות אחרות, בוודאי שצריך לעמוד, אבל לא תמיד הרשות מסוגלת.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה מבחינת קביעת סדרי עדיפויות, אני קבעתי מדיניות שאני חושב שהיא סייעה לפתור הרבה מאוד בעיות של הלנת שכר במקומות שניתן היה לפתור אותם בדרך הזאת.

אופיר פינס-פז: 2.

אופיר פינס-פז: הדבר השני שאני רוצה להציע, וזה דבר שהתקיים בתקופתי, זה שולחן עבודה משותף.

אופיר פינס-פז: אני יזמתי שולחן עבודה, בראשותי כשר פנים, בהשתתפות יושב-ראש ההסתדרות, אז זה היה עמיר פרץ, בהשתתפות שר האוצר, שבזמנו היה ביבי נתניהו, או מי מטעמו, שהיה ראש אגף התקציבים, או החשב הכללי, ובהשתתפות יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, מר עדי אלדר, ואנשי המקצוע שלו.

אופיר פינס-פז: שולחן העבודה המשותף הזה התכנס בצורה סדירה, אחת לשבועיים, אחת לשלושה שבועות, ודנו שם ברשות מקומית אחר רשות מקומית.

אופיר פינס-פז: בדקנו את הנושאים, בדקנו מה גורם להלנת השכר ואיך בכוחות משותפים מתגברים על הלנת השכר.

אופיר פינס-פז: אם שולחן העבודה הזה איננו מתקיים בתקופה הזו, אני מציע לחדש אותו.

אופיר פינס-פז: אני מציע לקיים אותו בראשותו של שר הפנים ובהשתתפות יושב-ראש ההסתדרות, שר האוצר ויושב-ראש המרכז לשלטון מקומי.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע שבכוחות משותפים של שולחן עבודה כזה אפשר לקדם ולפתור הרבה בעיות של הלנת שכר.

אופיר פינס-פז: יחד עם זאת אני לא משלה את עצמי ובודאי לא רוצה להשלות את הציבור.

אופיר פינס-פז: ישנן מספר רשויות מקומיות שנמצאות במציאות כלכלית ותקציבית כל כך קשה וכל כך בלתי נסבלת, שלא בטוח שגם שולחן העבודה הזה מסוגל להביא להן מזור.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להשלות את הציבור ואותי, ואת העובדים בוודאי שלא.

אופיר פינס-פז: אבל אני אומר את זה עוד פעם בסיום, כי באמת מדובר במספר רשויות מאוד קטן שאי אפשר בדרכים רגילות קונבנציונאליות לטפל בהן.

אופיר פינס-פז: ברוב בעיות הלנת השכר אפשר וצריך לטפל ובתנאי שזה יהיה בסדר עדיפות גבוה מאוד של הממשלה ושל השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: אגב, אני גם רוצה לומר כאן בפתח הדיון דבר שאנחנו מוכרחים לתת לו מענה והוא הזכויות הנלוות לשכר הבסיסי, התשלום לקופות הפנסיה וההשתלמות והדברים האחרים.

אופיר פינס-פז: שם יש גם תופעות מאוד מאוד קשות של הלנת שכר שנמשכת שנים וזו תופעה מאוד בעייתית.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שהיא גם בניגוד לחוק.

אופיר פינס-פז: לפי מיטב ידיעתי אי העברת כספים לקופות פנסיה וקרנות השתלמות היא ממש בניגוד לחוק והדבר הזה צריך להילקח בחשבון על ידי כל מקבלי ההחלטות.

אופיר פינס-פז: בפתח הדיון אני רוצה לומר שיושב-ראש ההסתדרות וראש הסתדרות המעוף עופר עיני וארנון בר דוד הודיעו רק לא מזמן שהם ייעדרו מהישיבה עקב מסיבת עיתונאים שהם מקיימים ברגע זה שכנראה מודיעה על כוונה לפתוח בשביתה כללית במשק, ולכן הם לא יהיו כאן בדיון.

אופיר פינס-פז: אני מניח שנמצאים כאן נציגים אחרים של ההסתדרות שיוכלו לבטא את העמדה הזו.

אופיר פינס-פז: בפתח הדיון אני רוצה אפשר למנכ"ל משרד הפנים להציג את תמונת המצב כפי שמשרד הפנים רואה אותה, ולאחר מכן אנחנו נשמע התייחסויות של השלטון המקומי, של ההסתדרות ושל חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

רם בלניקוב: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

רם בלניקוב: אני רוצה לפתוח בקריאת קטע קצר מפרוטוקול הישיבה האחרונה של בית-הדין הארצי לעבודה, ואני מצטט ציטוט מדברי נשיא בית-הדין הארצי לעבודה האומר: "מן הדיווחים לעיל עולה כי חלה התקדמות ניכרת בתשלום חובות השכר ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות, אם כי הבעיה טרם באה על פתרונה המלא.

רם בלניקוב: כן חלה התקדמות ניכרת בביסוס מסד נתונים באשר לחובות לקרנות.

רם בלניקוב: להתקדמות זו תרמו בין השאר מאמציהם הכנים של הגורמים השונים במשרד הפנים, משרד האוצר, הרשות הארצית לשירותי דת ומשרד ראש-הממשלה, ופרקליטות המדינה.

רם בלניקוב: מן הנתונים שהובאו בפנינו במסגרת ישיבות הדיווח עולה כי המדינה רואה חשיבות לתפקידה כרגולאטור וכמפקחת בעניינן של הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות ואחת דעתה, להבריא את הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות הצריכות לכך".

רם בלניקוב: בית-המשפט ממשיך ומשבח את עבודת הממשלה.

רם בלניקוב: בעניין הזה אני רוצה לומר מספר דברים.

רם בלניקוב: ראשית, עובדי הרשויות המקומיות, כשמם כן הם, הם עובדים של הרשויות המקומיות והם לא עובדים של הממשלה.

רם בלניקוב: במרבית המקומות שבהם לא משולם שכר, זה נובע מניהול לא תקין של הרשויות ולא נובע מבעיות תקציביות של הממשלה.

רם בלניקוב: הניהול הלא תקין מתבטא הן בצד ההוצאות והן בצד ההכנסות.

רם בלניקוב: בצד ההוצאות אתה יכול למצוא מקומות - היית יכול, היום כבר פחות, בגלל מגבלות שקבענו - בהם לא שילמו שכר אבל ידעו להשקות גינות.

רם בלניקוב: בצד ההכנסות, חלק ניכר מהרשויות שלא משלמות שכר לא גובות אפילו 20 אחוזים ארנונה ו-20 אחוזים עבור תשלומי המים.

רם בלניקוב: רשות שלא באה לתושבים שלה בבקשה שישלמו עבור השירותים שהם מקבלים, נותרת ללא מקורות לשלם שכר.

רם בלניקוב: ואז, במקום להתמודד עם התושבים, הדבר הכי קל הוא לבוא לממשלה ולומר לה תשלמי במקומנו את התשלומים הללו.

רם בלניקוב: אנחנו דוחים את הגישה הזאת.

רם בלניקוב: זאת הערה באופן כללי.

רם בלניקוב: מבחינת תמונת המצב הידועה לנו היום, כ-28 רשויות נמצאות בפיגור כזה או אחר של תשלומי שכר, כאשר רובן בפיגור קצר.

רם בלניקוב: זה לעומת מספר שהוא כמעט כפול לפני מספר חודשים ומבחינה כספית כמעט משולש.

רם בלניקוב: מתוך 28 הרשויות פיגור עד חודש יש כ-8 רשויות, בין חודשיים לשלושה יש 16 רשויות ולמעלה מ-3 חודשים יש 6 רשויות.

אופיר פינס-פז: באיזו עיר יש את הלנת השכר הארוכה ביותר?

רם בלניקוב: טייבה ובקעה-ג'ת.

רם בלניקוב: 10 חודשים.

אופיר פינס-פז: מה המצב לגבי המועצות הדתיות?

רם בלניקוב: לא שיש לי משהו נגדן אבל הן לא בתחום משרד הפנים, כך שאני לא יודע.

רם בלניקוב: משרד הפנים לא בקיא במה שקורה במועצות הדתיות והוא לא מעביר כסף למועצות הדתיות.

רם בלניקוב: מי שמעביר כסף למועצות הדתיות אלה שני מקורות: משרד ראש-הממשלה והרשויות המקומיות.

רם בלניקוב: אנחנו לא מפקחים, לא מבקרים, לא עוסקים בנושא המועצות הדתיות מטוב ועד רע.

רם בלניקוב: הרשויות המקומיות לא מעבירות את החלק שלהן להרבה מאוד מקומות ולא רק למועצות הדתיות.

רם בלניקוב: חלקן לא מעבירות לאיגודי ערים לכבאות, חלקן לא מעבירות לאיגודי ערים לביוב, רובן לא מעבירות לכל מיני ספקים אבל זה לא כרגע הנושא.

רם בלניקוב: אני לא יודע לומר לך מה מצב המועצות הדתיות.

רם בלניקוב: אני יודע לומר לך מה מצב הרשויות המקומיות.

רם בלניקוב: אני רוצה להתייחס עכשיו לדבריך, אדוני היושב-ראש.

רם בלניקוב: מאז כניסתו של השר לתפקיד, ואני בעקבותיו, אנחנו הוצאנו הנחייה מנוגדת למה שהיה עד אז והיא שאסור לשלם שכר נטו.

רם בלניקוב: כשאני נכנסתי לתפקיד מצאתי מצב בלתי נסבל כאשר בידיעת הממשלה הרשויות שילמו במשך תקופה ארוכה - וסליחה שאני אומר את זה, אבל נדמה לי שהיא ארוכה כל כך עד כדי הכהונה שלך - רק שכר נטו.

רם בלניקוב: כך נוצרו חובות גדולים מאוד לקופות הגמל, לקרנות הפנסיה, לרשויות המס, לביטוח לאומי, למס הכנסה וכיוצא בזה.

רם בלניקוב: החל מחודש יולי 2006 ניתנה הנחייה לכל הגזברים והחשבים המלווים שהם לא רשאים לעשות את הדבר הזה יותר.

רם בלניקוב: היה ויש לו רק מקורות חלקיים לתשלום שכר, הוא משלם את החלק היחסי, הוא לא משלם נטו ומותיר את הקרנות ואת ההפרשות ללא תשלום.

רם בלניקוב: זה אגב הציף חלק מהבעיה.

רם בלניקוב: זאת אומרת, במקום לייצר פה פצצה גדולה, זה מציף יותר מהר את הבעיה אני רואה בזה הישג גדול מאוד.

רם בלניקוב: אנחנו, בתאום עם ההסתדרות, מנסים מזה חודשים ארוכים לאסוף את מידת החובות של הרשויות לקרנות השונות.

רם בלניקוב: באופן אבסורדי לא קיבלנו תשובה מכל הרשויות.

רם בלניקוב: קיבלנו תשובות מ-121 רשויות מתוך ה-150 אליהן פנינו, ושם זיהינו שהודות לשני דברים - ההנחיה שאמרתי לך קודם והכניסה של תכניות הבראה - היקף הבעיה הצטמצם ממיליארד וחצי שקלים – לפי הערכת אגף התקציבים במשרד האוצר לפני 9 חודשים - למספר מאות מיליוני שקלים, כאשר את המספר המדויק אנחנו עוד לא יודעים בוודאות.

רם בלניקוב: כל הסכומים הללו – או מרביתם - נמצאים בתהליך של כתיבת תכניות הבראה ויישומן.

רם בלניקוב: מרבית הרשויות, שאת חלק מראשיהן אנחנו רואים פה, שהן לא משלמות שכר, הן רשויות מעוקלות.

רם בלניקוב: אנחנו יכולים להעביר סכומים גדולים פי כמה מהחובות, אבל הכספים לא יועברו לתשלום שכר כי המעקלים יעבירו אותם למקומות אחרים.

רם בלניקוב: בעבר, כמו שאדוני ציין, נעשה תיקון לחוק שנקרא תיקון 31.

רם בלניקוב: התיקון הזה שנעשה בזמנו גרם לניתוק המערכת הבנקאית מהרשויות וגרם לתלות של הרשויות המקומיות בגורם מלווה אחד.

רם בלניקוב: אני לא יודע אם יש לזה קשר או אין לזה קשר אבל ראיתי שאתמול הוא פרסם בגאווה איך הרווחים שלו עלו במהלך 2006, ואני חושב שיש קשר בין הדברים האלה.

רם בלניקוב: זה לא דבר מגונה להרוויח אבל יש קשר בין הדברים הללו.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, למה זה קורה רק ביישובים ערביים?

רם בלניקוב: קודם כל, וכדאי שהדברים האלה ייאמרו באומץ וביושר, זה בעיקר ביישובים שאינם יהודים.

רם בלניקוב: זה גם אצל הדרוזים.

רם בלניקוב: אני אגיד לכם את זה באופן הכי ברור, ואל תצעק עלי, יש פה עניין של תרבות ואמרתי לכם את זה.

רם בלניקוב: יש פה יישובים שלמים שבאופן מסורתי, קבוע ורצוף לא משלמים באופן מלא עבור המסים והמים שהם קונים.

מוחמד ברכה: תן תשובות ואל תעיר הערות מעליבות.

רם בלניקוב: אני לא מעליב, בינתיים אתה הוא זה שצועק.

רם בלניקוב: אני חוזר על מה שאני אומר.

רם בלניקוב: בעיניי עיקר הבעיה היא ניהול הרשויות הללו.

רם בלניקוב: ראש רשות - בין אם הוא יהודי ובין אם הוא ערבי, בין אם הוא בדואי ובין אם הוא דרוזי או צ'רקסי - שרוצה שהרשות שלו תתנהל בצורה טובה, מנהל אותה בצורה טובה.

רם בלניקוב: עומדים לרשותו מקורות כספיים מספיקים.

רם בלניקוב: זה לא שייך אם יש לו אזורי תעשיה או אין לו אזורי תעשיה כי הסכומים שהממשלה מעבירה לו מספיקים לו.

רם בלניקוב: אתה יכול למצוא דוגמאות הן בצד הערבי, הן בצד היהודי והן בכל המגזרים של ראשי רשויות שמחליטים לנהל את הרשות שלהם כמו שצריך והם מנהלים אותה כמו שצריך בלי עזרה נוספת של הממשלה, מעבר למענקי האיזון.

רם בלניקוב: הרשויות שנמצאות כרגע בהלנת שכר, חלק לא מבוטל מהן מתנהל בצורה שאיננה מקובלת עלינו הן בצד ההוצאות והן בצד ההכנסות.

רם בלניקוב: אם תרצו, אני גם אוכל לתת דוגמאות ספציפיות.

אופיר פינס-פז: מנכ"ל משרד הפנים, אתה מוכן לתאר לנו מה קרה מהרגע שהנושא הזה הגיע לבית-הדין לעבודה לפני מספר חודשים ומה ההתנהלות?

אופיר פינס-פז: אולי תעדכן את הוועדה ותאמר איפה הדברים עומדים מהרגע שהדברים הובאו בפני כבוד השופט אדלר ועד עכשיו.

רם בלניקוב: כבוד השופט אדלר מכנס את הצדדים אחת לשבועיים ומקבל דיווח על ההתקדמות בטיפול.

רם בלניקוב: היקף הבעיה נמצא באופן פרמננטי בירידה משמעותית ולכן קראתי לכם את מה שקראתי לכם מפרוטוקול הישיבה האחרונה שהתקיימה בבית-הדין.

רם בלניקוב: הוא נמצא בירידה הן במספר הרשויות שלא משלמות שכר, הן במספר חודשי העבודה שהשכר לא משולם והן בסך כל היקף השכר שלא משולם.

רם בלניקוב: אני מניח שבחודשים הקרובים, ככל שתיכנסנה יותר רשויות לתכניות הבראה ו/או להסדרי נושים, ניתן יהיה להתקדם עד פתרון כמעט מוחלט.

רם בלניקוב: אני לא יכול להתחייב שזה ייפתר באופן מוחלט, ואני רוצה לחזור ולהדגיש בפניך את העובדה שהעובדים הללו הם לא עובדים שלנו אלא הם עובדים של הרשויות.

אופיר פינס-פז: שאלה אחרונה, לפני שאני ממשיך הלאה, לגבי הרשויות שנמצאות בקצה, זאת אומרת, שהן באמת נמצאות במצב קשה ביותר, כמעט כרוני הייתי אומר, כמו טייבה, כמו עראבה וכמו ירכא, ואני מדבר על רשויות שם יש הלנת שכר כרונית,.

אופיר פינס-פז: האם אתה מעריך שאתם תהיו מסוגלים במתווה הקיים לחלץ את הרשויות ואת העובדים מהמצב שבו הם נתונים או שהתהליך הזה יימשך עוד חודשים ארוכים ואולי יסתיים באי הצלחה?

רם בלניקוב: לגבי עראבה, היא לא ברשימה הזאת במובן הזה שעראבה נמצאת במסגרת הסדר נושים תחת בית-המשפט.

רם בלניקוב: היא באופן שוטף משלמת מזה מספר חודשים את השכר ותשלום חובות העבר ייפתר על ידי בית-המשפט.

רם בלניקוב: לנו אין שום יכולת חוקית להתערב בעניין הזה.

רם בלניקוב: לגבי רשויות אחרות, כמו למשל בקעה-ג'ת שהולכת להיכנס להסדר נושים בחסות בית-המשפט, וגם שם התשובה הזאת תהיה אותה תשובה.

רם בלניקוב: לגבי ירכא אנחנו עדיין מנהלים איתם דיונים.

רם בלניקוב: ירכא הוא מקום שאנחנו לא מרוצים מדרך הניהול שלו.

רם בלניקוב: זה מקום שחיבר שכונה עם החשמל שלה, לבית המועצה, ואלה דברים שאנחנו לא יכולים לקבל.

רם בלניקוב: זאת רק דוגמא לניהול שלא מקובל עלינו לכן ירכא עוד לא הגיעה לפתרון.

רם בלניקוב: לגבי נאחף, על פי הנתונים שלנו מדובר בארבעה חודשים, ראש הרשות אומר ארבעה, משרד הפנים אומר ארבעה, אבל גברתי אומרת חמישה.

אופיר פינס-פז: המקום היחיד שעוד לא התייחסת אליו, או שעוד לא שמעתי שהתייחסת אליו, היא טייבה.

אופיר פינס-פז: לפי מה שהיה כתוב אצלנו – 15 חודשים.

רם בלניקוב: טייבה זה סיפור שגם אמרנו לבית-הדין שאנחנו לא יודעים כרגע מה לעשות איתו.

רם בלניקוב: טייבה היא רשות שקיבלה סיוע מהממשלה לפני מספר שנים בהיקף של כ-80 מליון שקלים והציגה לנו כרגע תביעות חדשות בהיקף שעולה על 100 מליון שקלים, דבר שהוא בלתי מתקבל על דעתנו.

רם בלניקוב: אנחנו לא גיבשנו את דעתנו עדיין מה לעשות עם הדבר הזה.

נאדיה חילו: מה עם מענקי האיזון ומענקי הפיתוח והשוויון ביניהם?

רם בלניקוב: מענקי האיזון משולמים על פי נוסחה שנקבעה על ידי ועדה ציבורית בראשות יעקב גדיש עליו השלום.

רם בלניקוב: במהלך 2007 מענקי האיזון הושוו בין המגזר היהודי לבין המגזר הערבי ובאופן ממוצע כולם יקבלו את אותו שיעור של מענק איזון.

רם בלניקוב: לעניין מענקי הפיתוח.

רם בלניקוב: בשנה שעברה הם הוקצו על פי קריטריונים שוויוניים לחלוטין.

רם בלניקוב: טרם סוכמו הקריטריונים, שגם יהיו שיווניים אבל שונים, לגבי 2007.

גיל בר-טל: אני מנהל חטיבת עובדי הרשויות המקומיות בהסתדרות המעוף.

גיל בר-טל: לעומת התמונה הורודה והאופטימית שהוצגה כאן - אכן הייתה התקדמות קלה לאור הדיונים בבית-הדין הארצי - 30 רשויות מקומיות לא מקבלות את השכר במועד.

גיל בר-טל: חברינו באיגודים המקצועיים בחוץ לארץ לא ידעו לענות לנו כי הם לא נתקלו בתופעה כזו בארצות המערביות.

גיל בר-טל: לגבי משרד הפנים.

גיל בר-טל: משפטית הוא אינו המעסיק, הוא צודק, אבל מה עומד מאחורי האמירה הזאת זאת התנערות מהעובדים או נתק מוחלט בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי שבו העובדים נפגעים והם בני ערובה.

גיל בר-טל: משפטית הוא צודק, אבל מה, לא יהיה מזור לעובדים האלה בגלל שהוא לא המעסיק שלהם?

גיל בר-טל: עומק הבעיה דורש פתרון מיידי.

גיל בר-טל: אני שלחתי דוח וראיתי שהוא מצא פה את ביטויו לעומק הבעיה בזכויות הסוציאליות.

גיל בר-טל: יש כאן דיווחים של שנים של אי הפרשה.

גיל בר-טל: אנחנו יושבים כאן בבית המחוקקים ומדברים על עבירות פליליות.

גיל בר-טל: מי שלא משלם שכר בכלל, לא משלם שכר מינימום, ושכר מינימום לא לשלם – זאת עבירה פלילית.

גיל בר-טל: מי שלוקח את חלק העובד ולא מפריש אותו לקופה, רק לאחרונה נתנה הכנסת את דעתה בנושא והגדילה את העונש לשלוש שנות מאסר.

גיל בר-טל: אנחנו עוברים עבירות פליליות אבל אנחנו לא יכולים לשבת ולתת לבירוקרטיה להתנהל כך.

גיל בר-טל: משרד הפנים אולי צודק באומרו שיש ניהול לא נכון של הרשויות, אבל העובדים לא יכולים להיות בני ערובה ורעבים.

גיל בר-טל: אנחנו רואים את העובדים שלא מקבלים 7 חודשים משכורת, זה דבר לא אנושי ולא מוכר.

גיל בר-טל: אנחנו דורשים פתרון מיידי.

גיל בר-טל: קודם כל שישלמו לעובדים שכר ואחר כך יפעלו להבראה, ואנחנו משתפים פעולה בנושא ההבראה.

גיל בר-טל: ההסתדרות נתנה ידה להבראת הרשויות באופן מקיף וגורף שלא היה ידוע במשך שנים.

גיל בר-טל: אנחנו מבקשים לפתור את הבעיה האקוטית עכשיו ואחר כך להמשיך בהבראה.

שאול צמח: אדוני, הממשלה בעניין הזה מדברת בקול אחד.

שאול צמח: בעניין הזה אין משרד האוצר לחוד ומשרד הפנים לחוד אלא יש את ממשלת ישראל.

שאול צמח: ממשלת ישראל מדברת בקול אחד.

שאול צמח: אני מסכים לחלוטין, משרד האוצר מסכים לחלוטין, עם מה שהציג פה מנכ"ל משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: יש לך עוד תובנות או הערות?

אופיר פינס-פז: איך פותרים את מה שקורה בטייבה למשל?

אופיר פינס-פז: תרשה לי לומר לך שמנכ"ל משרד הפנים לדעתי בלעדיך לא יכול לפתור את מה שקורה בטייבה.

שאול צמח: אני חושב שמנכ"ל משרד הפנים אמר נכון.

שאול צמח: הבעיה בטייבה היא לא בעיה של היעדר תקציב.

שאול צמח: מנכ"ל משרד הפנים הציג כאן בעיה שונה מבעיה תקציבית, בעיה שצריך להתמודד איתה בכל מיני כלים.

שאול צמח: הכלי התקציבי יבוא בסוף, אחרי שיפתרו את הבעיות האחרות הקיימות בטייבה.

אופיר פינס-פז: מה הבעיות שקיימות בטייבה?

שאול צמח: מנכ"ל משרד הפנים הציג אותן.

אופיר פינס-פז: לא, מנכ"ל משרד הפנים לא נדרש לשאלה הזאת.

אופיר פינס-פז: הוא רק אמר שכרגע משרד הפנים עדיין לא החליט כיצד הוא מתמודד עם הבעיה שקוראים לה טייבה.

אופיר פינס-פז: עכשיו, משום שאני גם מכיר את הבעיה הזאת היטב, אני רוצה לדעת מה הבעיות שאתה כמשרד האוצר ואה אותן היום.

שאול צמח: משרד האוצר לא מתעסק ברמה של הרשות הבודדת.

שאול צמח: אני יכול להגיד - כיוון שמדובר במקרה של טייבה במספרים שהם כמעט מקרו-כלכליים - בטייבה היה הסדר נושים והמדינה הזרימה לפני 6 שנים בין 80 ל-100 מיליון שקלים כדי להבריא את הרשות הזאת.

שאול צמח: אחרי שהוזרמו 100 מיליון שקלים אלה, אנחנו מכירים כיום - ועדיין לא סופי - סדר גודל של חוב של כ-140 מיליון שקלים.

שאול צמח: יש פה שאלה מה קרה, מה הייתה ההתנהלות שגרמה לזה ואת זה הציג מנכ"ל משרד הפנים.

שאול צמח: אני לא יכול לומר לך באיזו דרך זה ייבדק ומה יהיו התוצאות כי זה לא בתחום שלי.

אופיר פינס-פז: יש ועדת חקירה לחקור את תפקוד הרשות בטייבה?

שאול צמח: כרגע אין, אבל אני לא מוציא מכלל אפשרות שתהיה.

יעקב אגמון: אני מסכים לתיאור של מנכ"ל משרד הפנים, ברובו.

יעקב אגמון: בהחלט יש שיפור מסוים בנושא הזה אבל עדיין אין פתרון שורש.

יעקב אגמון: יש בהחלט בעיית ניהול קשה אבל לא רק בעיית ניהול קשה.

יעקב אגמון: ידידי ממשרד האוצר דיבר על ממשלת ישראל המדברת בקול אחד, אבל בד בבד עם המאמצים שנעשים - ואני אומר שבאמת נעשים מאמצים על ידי משרד הפנים האוצר -,ממשלת ישראל ממשיכה לקצץ, כאשר רק עכשיו קיצצו 200 מיליון שקלים מתקציבי הרשויות המקומיות, כאשר הנפגעים הראשונים והעיקריים הן הרשויות החלשות.

יעקב אגמון: גם תקציבי החינוך מקוצצים עכשיו.

יעקב אגמון: אנחנו מעריכים את הקיצוץ ששרת החינוך תשית עלינו בסכום של כ-250 מיליון שקלים.

יעקב אגמון: אם כן, חרף המאמצים שנעשים בצד אחד, נעשות פעילויות אשר מקשות עוד יותר.

יעקב אגמון: הפתרון הוא באמת ללכת עם 30 הרשויות האלה לפתרון שורש בכל רשות ורשות.

יעקב אגמון: אנחנו חושבים שנעשה את הדבר הזה,.

יעקב אגמון: עוד הבוקר, בראיון שנתן יושב-ראש מרכז השלטון המקומי בהקשר לנושא אחר, נאמר שמי שלא בסדר, מרכז השלטון המקומי לא מגן עליו.

יעקב אגמון: מי שבסדר או מי שעושה מאמץ, צריך לראות איך ניתן לסייע לו בכל המובנים, גם על ידי גביית יתר וגם בסיוע ממשלתי.

יעקב אגמון: מי שהוא חדל תשלום – יוגדר ככזה, מי שלא מסוגל להתנהל - יש סמכויות למשרד הפנים לטפל בו.

יעקב אגמון: מתוך 30 הרשויות עליהן אנחנו מדברים יש רשויות שבהחלט יכולות לעלות מעל פני המים וזאת באמצעות סיוע ממשלתי.

יעקב אגמון: אנחנו לא שוללים את זה, בתנאי כמובן שהרשות תעמוד גם היא במטלות המושתות עליה.

אופיר פינס-פז: התבשרתי כרגע שההסתדרות הודיעה על יציאה לשביתה ביום רביעי הקרוב.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לקרוא לראש-הממשלה לעשות כל מה שהוא יכול במסגרת תפקידו ומעמדו כדי לנסות ולגשר על הפערים ולמנוע את השביתה הזו, כי אני חושב ששביתה, שהיא כמובן זכות לגיטימית של ההסתדרות ושל העובדים, היא המכשיר האחרון שצריך להשתמש בו, ואם ראש-הממשלה יכול להיפגש עם יושב-ראש ההסתדרות ולנסות למצוא נוסחה שיכולה למנוע את השביתה ולמנוע את הפתרונות, אז אני חושב שמעל הבמה הזו אני רוצה לפנות אליו ולקוות שאוזניו כרויות לפנייה הזו.

אלי אפללו: המצב הזה חוזר על עצמו מפעם לפעם.

אלי אפללו: יושבים פה ראשי רשויות שהם חברים טובים שלי.

אלי אפללו: אנחנו צריכים לאתר את הבעיה ולראות איך פותרים אותה מן השורש.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, עד לא מזמן אתה היית שר הפנים וגם בתקופה שלך ולמרות הניסיון שלך - לא הצלחת לפתור את הבעיה.

אלי אפללו: לא חלילה שיש לי ביקורת עליך, אבל הבעיה היא גדולה מאוד.

אלי אפללו: שמעתי אותך בשני כנסים ואני חוזר אל הדברים היום.

אלי אפללו: זאת אומרת, הבעיה היא הכדור הלוהט הזה שכל אחד זורק אותו לשני.

אלי אפללו: המנכ"ל אמר כאן את הדברים שהם אולי הנכונים ביותר והצודקים.

אלי אפללו: יחד עם הדברים הנכונים והצודקים שהוא אומר, אני חושב שצריך לראות גם את הבעיות של ראשי הרשויות האלו, שחלקם הם חדשים.

אלי אפללו: הם נבחרו ונכנסו לחובות שאף פעם הם לא יוכלו לצאת מהם.

אלי אפללו: אולי אנחנו באמת צריכים לעשות איזה שהוא קו מפריד כדי לנסות לפתור את העבר ומפה ללכת קדימה.

אלי אפללו: נמצא כאן בר טוב שלי שנס לרשות והוא באמת רוצה לעשות הכול כדי לתקן ולראות איך לפתור את הבעיה של היישוב שלו.

אלי אפללו: תאמינו לי שעצם זה שהוא הולך להיות ראש רשות הוא מפסיד, אבל הוא מפסיד למען מטרה נעלה.

אלי אפללו: הבעיה היא שהוא לא יוכל לצאת מהבוץ הזה.

אלי אפללו: המשקל כל כך גדול שלעולם הוא לא יוכל לצאת.

אלי אפללו: גם אם יתנו לו מענק כזה או אחר, זה בלתי אפשרי.

אלי אפללו: צריכים לעשות יישור קו.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע, אתה היית שר הפנים, אני הייתי בוועדת כספים כאשר ניסינו לאחד רשויות ועשינו את התיקון לחוק.

אלי אפללו: אומר המנכ"ל שזו גזירה, אבל לא הייתה לו ברירה.

אלי אפללו: אנחנו רצינו להעביר תקציבים לפתור משכורות, כי כל תקציב שהיינו מעבירים ואפילו שקל אחד, מייד היו בולעים את התקציב הזה בגלל העיקולים למיניהם.

אלי אפללו: אולי בדיעבד זה היה רע, כי היום הבנקים לא נותנים וחוששים לתת אשראי.

אלי אפללו: אני רוצה להציע הצעה.

אלי אפללו: צריך לשים בסופו של דבר משקל ברשות שאחוז הגבייה שלה את הארנונה נמוך מאוד, כאשר לפי גובה הגבייה של הארנונה והאכפתיות של ראש רשות, ככה הוא יוכל לקבל עזרה.

אלי אפללו: בסופו של דבר ראש רשות צריך לעשות את המאמצים ואני יודע שיש ראשי רשויות שעושים את המקסימום שאפשר, אבל הם לעולם לא יצאו מהחוב הגדול שמצטבר להם.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, כשר הפנים לשעבר אני רוצה לבקש ממך למצוא פתרון.

אלי אפללו: הייתה לי שיחה ארוכה בעניין הזה עם מנכ"ל משרד הפנים, והוא אמר שהוא עושה את המקסימום האפשרי, אבל גם הוא מוגבל מבחינה תקציבית.

אלי אפללו: הוא עושה את הכול, ואתם יכולים להאמין לי, כי שוחחתי איתו כמה וכמה פעמים.

אלי אפללו: הוא משקיע שעות ארוכות כדי למצוא את הפתרון הזה.

אלי אפללו: כשר הפנים אתה יודע שהפתרון הוא לא כרוך רק מצד אחד אלא הוא כרוך גם מהצד השני ולכן צריך לראות את שני הצדדים.

אלי אפללו: כאן לשני הצדדים יש בעיה.

אלי אפללו: מצד אחד, ראשי רשויות שלא גובות ארנונה ולא פותרות את הבעיות של היישוב ומתנערות, מצטברים להן חובות.

אלי אפללו: גם לראשי הרשויות לשעבר צריכה להיות אחריות.

אלי אפללו: יש ראשי רשויות חדשים שמגיעים ועושים כמיטב יכולתם, עושים את כל המאמץ, ואבל א פותרים את הבעיה.

סלוא מסארווה: 25 חודשים, יותר משנתיים, לא קיבלתי משכורת.

סלוא מסארווה: כלל העובדים לא קיבלו משכורת במשך 16 חודשים.

סלוא מסארווה: אני שומעת את כל הדברים כאן וגם הייתה לי שיחה קצרה עם כבוד מנכ"ל משרד הפנים, שאני לא מסכימה אתו.

סלוא מסארווה: אני שומעת כאן דיבורים רק על אחוזי גבייה ואני שומעת על האחריות של ראשי הערים, אני שומעת שמשרד הפנים הוא לא המעסיק שלנו.

סלוא מסארווה: אדוני מנכ"ל משרד הפנים, אני מקווה שהפעם לא תצא מהישיבה כי בבית-הדין לעבודה אתה יצאת ולא שמעת את הדברים שלנו.

סלוא מסארווה: אתה אולי א מעסיק שלי אבל אתה המעסיק של ראש העיר, של ראשי הרשויות, וזאת האחריות שלך ולכן אתה צריך לנקוט צעדים.

סלוא מסארווה: לא מעניין אותי מה הם עושים ואם הם מתפקדים או לא מתפקדים, אם הם חדשים או לא חדשים.

סלוא מסארווה: , זה כבר לא מעניין אותנו.

סלוא מסארווה: אנחנו רוצים פתרונות.

סלוא מסארווה: אתה מעביר ביקורת על התנהלות ראשי הערים ואני שואלת מי עורך ביקורת על התנהלות משרד הפנים.

סלוא מסארווה: הרי אדוני, בזמן שאתה היית שר אתה ראית אותנו מפגינים מול משרדך.

סלוא מסארווה: אנחנו תבענו שיהיה חשב מלווה, למרות שהוא יצא רק לתקופה של חודשיים.

סלוא מסארווה: בטייבה כולם יודעים שעד סוף 2005 היו ועדות חקירה - ואתה בעצמך בדקת את הנושא הזה - שליוו את תפקוד העירייה וכל שלושה חודשים הגישו דוחות.

סלוא מסארווה: איפה היה משרד הפנים בכל התקופה הזאת?

סלוא מסארווה: אני אישית התקשרתי לקצין התקציבים במחוז והוא היה אומר לי שהכול מתנהל כשורה בטייבה.

סלוא מסארווה: אני אומרת שלא הכול מתנהל כשורה, כי אם הכול מתנהל כשורה, איפה המשכורת שלי?

סלוא מסארווה: איך אני הגעתי למצב ש-25 חודשים לא משלמים לי משכורת?

סלוא מסארווה: הרי לא הגעתי לתקופה של שנה ו-4 חודשים, תקופת כהונתו של ראש העיר החדש, אלא ל-25 חודשים.

סלוא מסארווה: איפה אתם הייתם כמשרד הפנים?

סלוא מסארווה: אותנו, העובדים, זה לא מעניין ואנחנו רוצים פתרונות.

סלוא מסארווה: אני רוצה לחם על השולחן של הילדים.

אופיר פינס-פז: בתקופה של השנתיים שלא קיבלת שכר, התווספו עובדים לעיריית טייבה?

סלוא מסארווה: אני יודעת שכאשר נכנס ראש העיר החדש הוא פיטר 78 עובדים.

סלוא מסארווה: אני לא יודעת את המספר המדויק של העובדים עכשיו אבל אני יודעת שיש עובדים שמועסקים לפי שעה, כאשר מדובר בעיקר בסייעות בחינוך מיוחד.

אופיר פינס-פז: שאלתי אם הצטרפו עובדים.

סלוא מסארווה: הצטרפו, כן, בטח שהצטרפו.

אופיר פינס-פז: מה זאת אומרת הצטרפו, איך הוא מצרף עובדים כשהוא לא יכול לשלם שכר?

סלוא מסארווה: הם עובדים לפי שעה.

אופיר פינס-פז: מה זה משנה, ראש עיריית טייבה נמצא פה?

סלוא מסארווה: אמרתי שהוא פיטר עובדים, הוא הכניס סייעות לחינוך מיוחד שזה לפי תקן.

סלוא מסארווה: זה מה שידוע לי.

סלוא מסארווה: זה לא הנושא שאני אמורה לדון בו.

אופיר פינס-פז: אני שואל אותך, כי הוא איננו,.

אופיר פינס-פז: אם הוא היה פה, הייתי שואל אותו.

סלוא מסארווה: אני אומרת כאן בשם כל העובדים שכל הדיונים האלה לא מעניינים אותנו, אנחנו רוצים אוכל על השולחן שלנו ורוצים לחיות בכבוד.

סלוא מסארווה: זה התכל'ס של כל העניינים.

סלוא מסארווה: אתם במשרד הפנים אחראים כי אתם המעסיקים של הרשויות.

סלוא מסארווה: קודם כל תעשו בדק בית אצלכם ואחר כך תעשו אותו אצל ראשי הרשויות.

סלוא מסארווה: אני רוצה לראות רק ראש עיר אחד שמועמד לדין, אני רואה חברי כנסת מועמדים לדין, אני רואה שמשרד הפנים עושה במגזר הערבי כאוות רוחו, ועושה מה שהוא רוצה.

סלוא מסארווה: למה לא משלמים?

סלוא מסארווה: מפרקים עירייה, שולחים חברי מועצה הביתה, ומשאירים ראש עיר שקודם היה במעצר בית, ועם זאת היה ממונה והמשיך לעבוד.

סלוא מסארווה: אנחנו רואים ויודעים מה קורה במגזר הערבי.

סלוא מסארווה: גם אנחנו אנשים.

סלוא מסארווה: אני לא רק עובדת אלא אני אזרחית ואני רוצה לקבל שירותים.

סלוא מסארווה: תעשו בדק אצלכם.

אופיר פינס-פז: אני קבעתי בחירות מוקדמות בטייבה.

סלוא מסארווה: אני יודעת, וזה לזכותך.

אופיר פינס-פז: אבל זה עדיין לא פתר את הבעיה.

אופיר פינס-פז: איך את מסתדרת שנתיים בלי שכר?

אופיר פינס-פז: כמה ילדים יש לך?

סלוא מסארווה: אתה יודע כמה זה משפיל?

סלוא מסארווה: יש לי ארבעה ילדים.

סלוא מסארווה: הבת הבכורה יצאה לעבוד כדי שתוכל לשים גשר בשיניים.

אופיר פינס-פז: בעלך עובד?

סלוא מסארווה: הוא עובד, אבל תחשב משכנתא והלוואות,.

סלוא מסארווה: אתה יודע יש לי פיצוץ בצנרת מים כבר חודשיים בבית ואני לא יכולה לתקן.

סלוא מסארווה: זאת בושה וחרפה מה שקורה אצלכם.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לך.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ווסל טהא בבקשה.

ואסל טאהא: שמענו את הסקירה של מנכ"ל משרד הפנים וראינו את הזלזול הרב שהפגין נציג משרד האוצר שזרק כמה מלים ועזב את הישיבה ויצא.

ואסל טאהא: זה זלזול וזאת חוצפה .

אופיר פינס-פז: נשארו נציגים של משרד האוצר.

אופיר פינס-פז: נשארה נציגות של משרד האוצר.

אופיר פינס-פז: מי זה הנציג הבכיר של משרד האוצר?

אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך לשבת ליד השולחן.

אופיר פינס-פז: אתם לא צופים בדיונים האלה.

אופיר פינס-פז: אתם לא מהציבור, אתה משרד האוצר, ולכן אני מבקש מכם לשבת ליד השולחן, מאחר שזו ישיבת עבודה.

אופיר פינס-פז: ברוך השם בדיונים ממשלתיים אתם בראש הדיון.

אופיר פינס-פז: אז פה לפחות תהיו חלק מהדיון.

אופיר פינס-פז: תודה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, כאמור, שמעתי את הסקירה של המנכ"ל ורציתי להתייחס לדבר דבר אחד בדבריו - מושג מתועב ואומלל- כאשר הוא דיבר על הסקטור הערבי.

ואסל טאהא: הוא דיבר על מגזר הערבי, הוא דיבר על המגזר לא יהודי, והדגיש את עניין התרבות.

ואסל טאהא: רציתי לומר לו שזה רק מצביע על עומק האפליה במשרד הזה.

ואסל טאהא: זה מצביע על עומק האפליה.

ואסל טאהא: כאשר מדבר נציג בפני ועדה, הוא מדבר על תרבות של תשלומים אבל הוא לא מדבר על אפליה בחלוקת המשאבים.

ואסל טאהא: כאשר החליטו על מענקי האיזון - עד שהגענו לנקודה הזאת שהוא דיבר על שוויון - זה לקח זמן עד שהרשויות הערביות הגיעו לנקודה הזאת.

ואסל טאהא: בדרך התווספו הרבה גירעונות ועל זה הוא לא דיבר.

ואסל טאהא: כשהגענו כמעט לשוויון במענקי האיזון, ביטלו את המענקים.

ואסל טאהא: ביטלו את מענקי האיזון ב-2003, כתוצאה מהתכנית הכלכלית של הממשלה דאז והגזרות.

ואסל טאהא: כאשר מדובר בגזרות, אנחנו שווים.

ואסל טאהא: בקיצוצים, אנחנו שווים.

ואסל טאהא: כאשר מגיעים קצת לרווחה, מפסיקים את הדרך וקוטעים לך את הדרך.

ואסל טאהא: על זה הוא לא דיבר.

ואסל טאהא: לכן אדוני היושב-ראש, הוא לא דיבר על בניית התקציבים, על נקודת המוצא, על הזינוק שהיא מופלית לרעה.

ואסל טאהא: הרשויות הערביות מופלות לרעה.

ואסל טאהא: כאשר מדברים על התקציב למשל של כרמיאל, תסתכל איך התקציב שם בנוי ותראה שיש הבדל אבל על זה הוא לא דיבר.

ואסל טאהא: כאשר מדברים על חלוקת המשאבים, היא לא שווה.

ואסל טאהא: לכן אנחנו הגענו למצב הקשה הזה כאשר הרשויות פשוט קורסות.

ואסל טאהא: להרבה רשויות, ואפשר לבדוק זאת, יש חשבים מלווים אבל הגירעונות התווספו כשהם שם כי הם חתמו על ההמחאות.

ואסל טאהא: למה הוא לא שואל את החשבים שלו מה קרה?

ואסל טאהא: למה הוא מאשים רק את הנבחרים שלנו, את ראשי הרשויות?

נאדיה חילו: אני רוצה להצטרף לקריאה של היושב-ראש לגבי המשבר והשביתה עליה הכריזה הסתדרות שהיא שביתה צודקת.

נאדיה חילו: מה שקורה היום הוא שהעובדים ברשויות המקומיות הפכו לעבדים.

נאדיה חילו: הם ממש עבדים.

נאדיה חילו: המקרה שסלווה הציגה בפנינו כאן הוא נחלתם של הרבה מאוד עובדים, וזה שיא השיאים של העוולות החברתיות.

נאדיה חילו: עובד שעובד הרבה מאוד זמן, לא מביא משכורת הביתה.

נאדיה חילו: אני רוצה להגיד לך אדוני המנכ"ל שכל ההסברים שנתת הם בכלל לא משכנעים ולא מצדיקים מצב בו אדם עובד אבל בסוף החודש הוא הופך לעבד כי הוא לא יכול להביא משכורת לביתו.

נאדיה חילו: נכון הוא, ונאמר פה, שהנושא הזה והדיונים האלה היו בעבר, והרבה פעמים ניסו לכבות שרפות, אבל כיבוי השריפות הזה לא מועיל.

נאדיה חילו: לדעתי המשבר בו נמצאות היום הרשויות המקומיות הוא עמוק מאוד ואני לוקחת צד ברור לצד העובדים.

נאדיה חילו: העובדים נמצאים בין הפטיש והסדן.

נאדיה חילו: אתם צריכים לקחת אחריות, משרד הפנים והממשלה.

נאדיה חילו: אתם חייבים לקחת אחריות בעניין הזה ולתת פתרון יצירתי.

נאדיה חילו: לא מספיק לבוא ולומר שהתנהלות היא לא תקינה, שלא גובים מסים.

נאדיה חילו: זה לא מספיק וזה לא פותר את הבעיה.

נאדיה חילו: הבעיה היום שהעובדים שעובדים חייבים לקבל משכורת.

נאדיה חילו: תיאור מצב לא מביא לפתרונות.

נאדיה חילו: הצבעה על נאשמים לא מביא לפתרונות.

נאדיה חילו: בשם העובדים אנחנו רוצים היום פתרונות מעשיים.

נאדיה חילו: הפתרון היחיד שקיים היום, ועוד לא שמעתי אותו, איך נגרום לכך שאותם עובדים יקבלו משכורת.

נאדיה חילו: איך עובדים סוציאליים שבמקום לטפל במקרים, עסוקים בעניינם.

נאדיה חילו: הרשויות האלה גם לא נותנות שירותים לאזרחים.

נאדיה חילו: זאת השפלה וזה צריך להדליק מנורות אדומות מראש-הממשלה ועד כל המנגנונים הממשלתיים, ממשרד האוצר וממשרד הפנים, ולגרום להם התכנס ולפתור את הבעיה הזאת.

נאדיה חילו: זה לא מעניין כרגע איך להעביר, מה להעביר, מי אשם, חשבים מלווים, חשבים כאלה ואחרים, נושים, לא נושים,.

נאדיה חילו: צריך ליצור מנגנון וערוץ ישיר כדי שהעובדים יקבלו את המשכורות שלהם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאי אפשר לעבור לסדר היום על דברים כמו אלה שנשמעו כאן, דבריה של אישה שעובדת 25 חודשים ולא מקבלת משכורת.

דב חנין: כל הדיון שאנחנו מנהלים מנותק מהמציאות ואין לו שום תוקף מוסרי אם אנחנו לא נצא מהדיון הזה עם תשובה מעשית שתפסיק את השערורייה הזאת, שאישה או נשים או גברים הולכים כל יום למקום העבודה שלהם ובמשך חודשים ארוכים לא מקבלים משכורת.

דב חנין: אני רוצה אדוני היושב-ראש לפתוח את דבריי בברכה להסתדרות.

דב חנין: אני רוצה לחזק את ידיה של ההסתדרות בשביתה.

דב חנין: אני חושב שחשוב שהשביתה הזאת יוצאת אל הדרך.

דב חנין: אני רוצה לקרוא להסתדרות לנהל את השביתה הזאת, שהיא שביתה לוחמת וממושכת, שתתנהל ללא פשרות, עד אשר הבעיה הזו תבוא סוף סוף על פתרונה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריכים להנחות אותנו שני עקרונות.

דב חנין: 1.

דב חנין: עובדי הרשויות המקומיות נותנים שירותים לציבור ואנחנו לא יכולים להסתתר מאחורי השאלה הפורמאלית אם הם עובדי מדינה או לא.

דב חנין: 2.

דב חנין: העיקרון השני הוא שהם נותנים שירותים לציבור והם צריכים לקבל תגמול ומשכורת עבור עבודתם.

דב חנין: אומרים לנו כאן שעובדי הרשויות אינם עובדי מדינה.

דב חנין: השאלה היא מאיפה נובעת הבעיה ואני אומר שהבעיה נובעת מכך שבמדינת ישראל אנחנו החלטנו לחלק את האחריות על השירותים בצורה כזאת שחלק מהאחריות לשירותים מונחת על כתפי הרשויות המקומיות.

דב חנין: זה יכול להיות פתרון סביר, זה יכול להיות פתרון ראוי, ובלבד שלרשויות המקומיות יש את האמצעים הכלכליים ויש את האמצעים התקציביים בכדי לבצע את התפקיד שלהם ולספק את השירותים לציבור.

דב חנין: אני חושב שאנחנו עדיין סוחבים אחרינו את הפצעים של המדיניות הכלכלית של שנת 2003, של ביבי נתניהו, שבמכה אחת קיצץ את תקציבי האיזון לרשויות המקומיות.

דב חנין: אמנם הכנסת הזאת נבחרה על יסוד מנדט הפוך לחלוטין, הציבור דחה את המדיניות הזאת והעניש את אלה שהלכו בדרך הזאת, אבל לצערי אנחנו עדיין ממשיכים באותה מדיניות.

דב חנין: התוצאה של המדיניות הזאת עדיין מורגשת בשטח.

דב חנין: אני חושב שזו חובתה של הכנסת לעמוד במבחן של המנדט שהיא קיבלה מהציבור ולהציע באמת מדיניות חברתית אחרת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מסתכל על רשימת הרשויות.

דב חנין: שאלתו של חבר הכנסת גפני היא שאלה מאוד חשובה.

דב חנין: איך זה ייתכן שמתוך 35 רשויות שלא משלמות משכורת, 33 הן רשויות מקומיות הן ערביות?

דב חנין: חוץ מאופקים וקציר-חריש למרות שגם שם המצב יחסית פחות גרוע.

דב חנין: והתשובה שלי אדוני המנכ"ל היא תשובה מאוד קשה בעניין הזה.

דב חנין: השאלה איננה שאלה של תרבות וגם לא שאלה של תרבות ניהול.

דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שאני מכיר את הרשימה הזו, ויש פה רשויות מקומיות שמנוהלות מצוין.

דב חנין: אני מכיר את ראשי הרשויות ואני מכיר את העבודה שהם עושים והם עושים עבודה נפלאה, אבל אין להם אמצעים, אין להם אזורי תעשייה, אין להם אפשרויות לגבות כספים כמו שצריך.

דב חנין: הרשויות האלה הן רשויות מאוד עניות.

דב חנין: באים לאנשים ודורשים מהם לשלם ארנונה, ואלה הם אנשים שנמצאים באשכול במקום הכי נמוך מהבחינה הסוציו-אקונומית.

דב חנין: הם יממנו את כל הבעיות?

דב חנין: המדינה מתנערת מאחריותה ונוצרת פה תמונה איומה של רשויות מקומיות, שהן הכי עניות, שאין להן את האפשרויות, אין להן את המשאבים, אין להן אזורי תעשייה, ואומרים להן לכו תשברו את הראש לבד.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים את דבריי בהצעה מעשית.

דב חנין: את הבעיה הזו אי אפשר למשוך עוד.

דב חנין: שאלה חברת הכנסת חילו מה אנחנו מציעים ואיזו החלטה אנחנו יכולים להחליט היום שתביא לפתרון העניין.

דב חנין: התשובה שלי היא מאוד פשוטה.

דב חנין: אני מציע אדוני היושב-ראש שתעמיד להצבעת הוועדה את ההחלטה הבאה: ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת קוראת לממשלת ישראל לשלם מתקציב המדינה - שימו לב - את כל המשכורות המולנות בכל הרשויות המקומיות שבהן יש הלנת שכר מעבר ל-3 חודשים, מ-3 חודשים ומעלה.

דב חנין: ולאחר מכן הממשלה תוכל להתקזז ולנהל התחשבנות עם הרשויות המקומיות.

דב חנין: לא אלמן ישראל.

דב חנין: הממשלה היא לא כל כך מסכנה והיא יכולה להתקזז עם הרשויות המקומיות ולנהל איתן משא ומתן.

דב חנין: הכול אפשרי.

דב חנין: העובדים לא יכולים להיות בני ערובה.

דב חנין: צריך קודם כל לשלם מתקציב המדינה את כל המשכורות המולנות מ-3חודשים ומעלה, ולאחר מכן להיכנס עם הרשויות המקומיות להתדיינות על ההתקזזות.

מוחמד ברכה: אני קודם כל רוצה לצרף את קולי לקריאה שלך לראש-הממשלה שהוא ייכנס אישית לעובי הקורה על מנת לפתור את העניין.

מוחמד ברכה: כך אולי נשחרר את העובדים ואת הרשויות המקומיות מגישות לא צודקות, לא נכונות אלא שחצניות, מתנשאות, שמסתכלות על הסבל של האנשים בזלזול שהוא פשוט מבעית.

מוחמד ברכה: אם ראש-הממשלה ייכנס לעובי הקורה זה עדיין לא מבטיח שהנושא ייפתר אבל אני מקווה שכן.

מוחמד ברכה: אבל אם לא, זה יעשה משהו.

מוחמד ברכה: בכל מקרה אני חושב שההסתדרות עשתה מעשה שהוא נדיר במחוזותינו, שאיגודים חזקים מגלים סולידאריות עם העובדים שזכויותיהם נשחקות ומשכורותיהם נגזלות.

מוחמד ברכה: אני חושב שזאת דוגמא לערך שצריך לחזק אותו בתוך החברה הישראלית, והוא הסולידאריות החברתית.

מוחמד ברכה: אני מברך את ההסתדרות על הכרזת השביתה.

מוחמד ברכה: יכול להיות שיש רשויות שמתנהלות לא נכון.

מוחמד ברכה: מי שאמור להתחשבן איתן הוא משרד הפנים.

מוחמד ברכה: האחריות היא של משרד הפנים ולכן משרד הפנים קבע חשבים מלווים.

מוחמד ברכה: בכל מקום שיש חשב מלווה, כל תקלה יוצאת מתחת ידיכם אדוני המנכ"ל.

מוחמד ברכה: כל תקלה, ואל תתחבאו.

מוחמד ברכה: כל פעם בא אלינו מנכ"ל שאומר שהוא רוצה ללמוד את העניינים.

מוחמד ברכה: לוקח לו 5-6 חודשים, 10 חודשים, אחר כך הוא בא לספר לנו את אותו הסיפור.

מוחמד ברכה: אתם גם קבעתם את תכניות ההבראה ואני חושב שאתם צריכים להתייחס לרשויות על פי ההתקדמות בתכניות ההבראה.

מוחמד ברכה: יכול להיות שתכניות ההבראה לא יושמו במלואן במשך שנה או שנתיים, אבל אני יכול להעיד על כמה רשויות שלא משלמות שכר לעובדים והן כן פועלות על פי תכנית הבראה.

מוחמד ברכה: יושב מולי ראש מועצת ערבה שעשה צעדים אדירים - גם אחרים - אבל אותו בור פעור של חוסר תשלום משכורות עדיין קיים וזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, גם בנושא של אי התנהלות נכונה, האחריות היא של משרד הפנים.

מוחמד ברכה: גם בנושא של חשב מלווה, האחריות של משרד הפנים.

מוחמד ברכה: גם תכניות הבראה, האחריות של משרד הפנים.

מוחמד ברכה: ואם תקפוץ למעלה או תרד למטה, האחריות של משרד הפנים.

מוחמד ברכה: אם האנשים לא עובדים אצל משרד הפנים, אז אצל מי הם עובדים?

מוחמד ברכה: מי מפקח על הרשויות ועל התנהלותן?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביע שאט נפש ואני מבקש מהמנכ"ל ימשוך את הדברים שאמר בכל מה שקשור בתרבות הקיימת יישובים הלא יהודיים.

מוחמד ברכה: תרבות, אתה שומע מה אתה אומר?

רם בלניקוב: אמרתי תרבות ניהול.

מוחמד ברכה: יש תרבות שלא משלמים.

רם בלניקוב: תרבות ניהול.

מוחמד ברכה: תרבות שלא משלמים.

מוחמד ברכה: אני מבקש שתמשוך את הדברים.

מוחמד ברכה: אלה דברים שהמילה הקלה לתאר אותם הם דברים חצופים והמילה היותר חזקה היא שאלה הם דיבורים גזעניים.

מוחמד ברכה: גם בנושא הזה אי אפשר לומר שאנחנו לא נותנים אזורי עדיפות, אין תיעדוף של הקמת עסקים ביישובים הערביים ועיקר ההכנסות הפוטנציאליות של הרשויות הן ממסים על מגורים.

מוחמד ברכה: האוכלוסייה ש-50 אחוזים ממנה חיים מתחת לקו העוני, זאת לא מכה מהשמיים, אלא זה קורה בגלל הממשלה.

מוחמד ברכה: נציג משרד האוצר אומר שהממשלה מדברת בקול אחד, ואם אכן כך הוא, אתם אחראים גם על המדיניות החברתית והמצב החברתי שקיים בתוך היישובים הערביים, מצב של חוסר מקומות עבודה, חוסר עסקים, חוסר הכנסה לתושבים שלא יכולים לשלם מסים.

אופיר פינס-פז: גם נוסחת גדיש, שאני מכיר אותה היטב, היא לא תורה מסיני,.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם על פי ניסיוני שראוי לבדוק את הנוסחה כולה מחדש.

מוחמד ברכה: ראוי לבדוק את הנוסחה בשני מישורים אדוני היושב-ראש, ואני מחזק את דבריך, גם במישור של אפליה מתקנת או העדפה מתקנת, וגם במישור של יישומה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לתת את הדוגמא של ינוח-ג'ת.

מוחמד ברכה: ינוח-ג'ת מונה 5,500 תושבים.

מוחמד ברכה: שלומי מונה 5,500 תושבים.

מוחמד ברכה: מענק האיזון של ינוח-ג'ת הוא 24 עשרים מיליון שקלים ואילו מענק האיזון של שלומי הוא 37 מיליון שקלים.

מוחמד ברכה: למי אתם רוצים לספר ת הסיפורים האלה?

אופיר פינס-פז: אומר מנכ"ל משרד הפנים 8 מיליון שקלים.

מוחמד ברכה: התקציב הכולל.

מוחמד ברכה: יש גם הפרש במענק האיזון.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על עצם קיום הישיבה הזאת.

יורם מרציאנו: אני חבר כנסת כמעט שנה.

יורם מרציאנו: בהיותי חבר בוועדת הפנים אני יכול לומר לכם, לבשר לכם בקול רם שזה אולי הדיון השישי או השביעי שאני משתתף בו בנושא הלנת שכר ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות.

יורם מרציאנו: זה לא סוד.

יורם מרציאנו: יושב משמאלי יושב-ראש ועדת פנים, ושאלתי אותו בשקט כמה דיונים אתה קיימת.

יורם מרציאנו: אמר לי משהו כמו 20 דיונים.

יורם מרציאנו: יושב מימיני יושב-ראש ועדת פנים קודם, שאלתי אותו כמה דיונים הוא קיים, אמר לי למעלה מ-20 דיונים.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, אתה היית שר הפנים.

יורם מרציאנו: אני הייתי סגן ראש עיר בעירייה שלא שילמה שכר לעובדים שלה, ניהלתי מאבק יחד עם עובדים מקריית מלאכי ומלוד, שאתה בוודאי זוכר אותו אדוני בהיותך חבר כנסת מטעם סיעת העבודה.

יורם מרציאנו: הגעת אלינו ללוד ושם ראיתי בדיוק את המצב של עובדים סוציאליים שהפכו להיות נזקקים בעצמם.

יורם מרציאנו: אגב, בזמנו גם הלכתי והגשתי בג"ץ יחד עם עובדים סוציאליים מלוד ומקרית מלאכי.

יורם מרציאנו: ישבתי איתך באוהל משותף ערב פסח במטרה לשלם לעובדים בערב החג את המשכורות.

יורם מרציאנו: יש לי תחושה לא טובה מכל הדיון הזה.

יורם מרציאנו: אני מחזק את ההסתדרות.

יורם מרציאנו: אני לא חבר של רוני בר-און ואני גם לא מהמפלגה שלו, אבל אני רוצה להגיד מילה טובה עליו.

יורם מרציאנו: אני חושב שרוני בר-און, במשך פחות משנה שהוא שר פנים, לא אחת ראיתי אותו דופק על השולחן בעניין של השכר לעובדים ברשויות המקומיות.

יורם מרציאנו: אני לא אומר תרבות או לא תרבות, אבל חלק מהאחריות למה שקורה מוטלת גם על ראשי רשויות.

יורם מרציאנו: אני אומר לך אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן בכנסת, אנחנו המחוקקים, צריכים ללכת לתהליך של חקיקה מסודרת שבה נבטיח את משכורות העובדים בצורה של חוק מסודר.

יורם מרציאנו: אני לא יודע איך נעשה את זה, יכול מאוד להיות כחלק ממענקי איזון, יכול להיות כחלק ממה שמעביר משרד הפנים לטובת הרשויות המקומיות, אבל נצטרך למצוא את הדרך איך אנחנו מעבירים את המשכורות ישירות לטובת חשבונות הבנק ולעשות זאת בצורה מסודרת.

יורם מרציאנו: יכול מאוד להיות שזה יהיה הפתרון.

יורם מרציאנו: לי יש תחושה בסופו של דבר שזה לא סוף פסוק.

יורם מרציאנו: תהיה שביתה, ואנחנו נתכנס עוד הפעם, ובעוד חודשיים יכריזו על שביתה ועוד הפעם נבוא לכאן לדיונים.

יורם מרציאנו: יש איזה ריטואל קבוע שחוזר על עצמו כאשר כל פעם שקורה משהו, אנחנו מייד מתכנסים לדיון.

יורם מרציאנו: לכן אני חושב אדוני היושב-ראש שאתה צריך להקים צוות מתוך ועדת הפנים של הכנסת, בראשותך, כדי לקבוע תהליך של חקיקה מסודר,

יורם מרציאנו: כאשר בצוות הזה ישתתפו נציגי משרד הפנים, השלטון המקומי, משרד האוצר, כדי שסוף סוף נוכל לתת פתרון אמיתי לבעיה הזאת.

יורם מרציאנו: אני חושב שהדברים של הגברת מסאווה מבטאים את המצוקה האמיתית של העובד שהופך להיות בן ערובה.

יורם מרציאנו: לא כולם עובדים גרועים.

יורם מרציאנו: לא כל הרשויות גרועות.

יורם מרציאנו: אמר אופיר פינס שכאשר הוא היה שר הפנים הוא פיזר בטייבה את המועצה והלך לבחירות לרשות המקומית, וזו הייתה דוגמא טובה.

יורם מרציאנו: אבל נכנס ראש רשות שעבורו זה כמו לכבול לו את הידיים מאחורי הגב כי הוא פשוט לא מסוגל לעשות כלום.

יורם מרציאנו: ראש העיר בטייבה קיבל במקום מציאות קשה מאוד.

יורם מרציאנו: דבר אחרון שאני רוצה לומר לראשי הרשויות.

יורם מרציאנו: אני הרי בא מהשלטון המקומי ואני חושב שאני רואה את עצמי ידיד של השלטון המקומי.

יורם מרציאנו: רבותיי, יש גם אחריות לראשי רשויות.

יורם מרציאנו: אני רואה את זה בשורה של מקומות ואני שמח שהיום במשרד הפנים מנהלים ביד חזקה.

יורם מרציאנו: אני מודה לך אדוני על עצם ההחלטה למנות ועדה קרואה בלוד.

יורם מרציאנו: אני חושב שיש שורה של ועדות בדיקה שאתם מיניתם, ואני חושב שההתנהלות מול הרשויות המקומיות שבהן יש חריגות ובהן יש התנהלות קלוקלת בסופו של דבר משפיעה על השירות לאזרח.

יורם מרציאנו: בבואנו לבדוק את העניין צריכים לדאוג לעובדים אבל יחד עם זאת אנחנו גם צריכים לדאוג לתושבים במקום.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לשמוע עכשיו ראש רשות שמלין שכר.

יוסף ג'ינו: אדוני היושב-ראש, חברים יקרים, אני יושב פה ומקשיב קשב רב ואני חושב שהפתרון נמצא לפתחנו, אבל אנחנו שוכחים כמה דברים.

יוסף ג'ינו: אמר נכון חברי חבר הכנסת אלי אפללו בראשית דבריו שראשי רשויות חדשים שקיבלו את הרשויות במצב בלתי אפשרי לאחר קריסה טוטאלית, יש להם בעיה לשקם את הרשות.

יוסף ג'ינו: יחד עם זה לעצם העניין.

יוסף ג'ינו: בשנת 2002 קוצצו מענקי האיזון ב-50 אחוזים לרשויות המקומיות, ומכאן למעשה התחילה ההתדרדרות הכלכלית במצב הרשויות המקומיות, הן היהודיות והן הערביות, אלה שלא יודעים לשלם משכורת, ובעיקר רשויות כאלה שאין להן תקציב מובנה מאחר שאין להן מפעלי תיירות ומפעלים בכלל והם הולכים לגבות את הארנונה מהתושבים.

יוסף ג'ינו: הארנונה כשלעצמה לא יכולה להספיק.

אופיר פינס-פז: תסביר למה אתה לא משלם שכר.

אופיר פינס-פז: הרי בעבר שילמת שכר בעבר.

אופיר פינס-פז: תאמר לנו מה קרה עכשיו שאתה לא משלם.

יוסף ג'ינו: אכן, שילמתי שכר בעבר, בגללך ובזכותך.

יוסף ג'ינו: בזמנו הייתה לנו פשרות לתמרן עם הכספים ולהעביר.

יוסף ג'ינו: היום באו ואמרו חד משמעית שיש היטלי השבחה, יש היטלי פיתוח, יש היטלים כאלה ואחרים, והורו לי לא לגעת בכסף.

אופיר פינס-פז: זה לפיתוח.

יוסף ג'ינו: יופי, בסדר, אין בעיה.

יוסף ג'ינו: אז תנו לי, קיצצתם 50 אחוזים במענקי האיזון, אבל הכנסות מארנונה לא יכולות לבוא במקום מענקי האיזון.

יוסף ג'ינו: אם אנחנו יושבים ועושים חשבון, יש לנו הוצאות הכרחיות מינימאליות על מנת לתת שירות לתושבים.

יוסף ג'ינו: כל הכבוד לאלה שבאים בטענות לראש הרשות, אבל ראש הרשות חייב לתת שירות מינימאלי לתושבים וזה גובה ממנו הוצאות מינימאליות הכרחיות.

יוסף ג'ינו: תעשה חשבון כמה זה עולה ותראה מה מענק האיזון שראש הרשות מקבל, למרות הגבייה בארנונה.

יוסף ג'ינו: אגב, בזמן האחרון העלינו את הארנונה ב-17.7 אחוזים.

יוסף ג'ינו: האם אתם חושבים שזה ייתן פתרון?

יוסף ג'ינו: יותר מזה, צועקים פיטוריי עובדים, אומרים לי לפטר את כל העובדים ברשות ולהוציא אותם לפנסיה.

אופיר פינס-פז: אולי הגיע הזמן לשקול ברצינות איחוד רשויות, למשל מגדל עם רשות אחת גדולה באזור.

יוסף ג'ינו: אני אענה לך גם על זה.

יוסף ג'ינו: בוא ניקח לדוגמא את מנחמיה.

יוסף ג'ינו: את מנחמיה סיבכו, 30 מיליון שקלים, לא צריך 30 מיליון שקלים.

יוסף ג'ינו: ניקח לדוגמא את מגדל.

יוסף ג'ינו: 17 מיליון שקלים עומס מלוות, 148 אחוזים מהתקציב, 6 מליון שקלים גירעון מצטבר.

יוסף ג'ינו: לא לקחנו הלוואות.

יוסף ג'ינו: אם נותנים לך הלוואות, ההלוואות בעתיד קוברות את הרשות.

יוסף ג'ינו: אנחנו לא לקחנו הלוואות, הורדנו את העומס בלבד ברשות, אבל מצד שני אין לנו מאיפה לקחת כסף, וכך מעלים את הגחרעון המצטבר.

אופיר פינס-פז: שאלתי אותך שאלה לגבי איחוד רשויות.

יוסף ג'ינו: במקום לתת 34 מיליון שקלים לטובת איחוד מנחמיה, בין 8 ל-10 מיליון שקלים פותרים את הבעיות במגדל לתקופה של ארבע שנים.

יוסף ג'ינו: לא תהיה לך בעיה, בתנאי שנתחייב שלא ניקח הלוואות ונשב ונעשה חשבון אמיתי כמה עולה הרשות אחרי כל הקיצוצים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שדברי העובדת הסוציאלית גב' סלווה, מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: אם נחפש את הסיבות, נחפש את המניעים, נחפש את ראשי רשויות, אחוז גבייה, ניהול תקין או לא תקין, עובדים של גופים סטאטוטוריים הם לא עובדי מדינה - כל אלה סיפורי סבתא.

יעקב מרגי: יש ריבון, יש שלטון מרכזי ויש לו אחריות.

יעקב מרגי: לשר הפנים יש מנדט.

יעקב מרגי: ברצותו - מפרק מועצה, ברצותו - מחזק אות.

יעקב מרגי: ל שר הפנים יש לסמכויות נרחבות בכל מה שקשור לשלטון המקומי.

יעקב מרגי: אמרו פה חבריי שמקיימים אין ספור דיונים.

יעקב מרגי: נער הייתי גם זקנתי ואני זוכר דיונים על רשויות שמלינות שכר.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, כאשר ראש רשות מתנהל באופן לא תקין, יש סמכות לשר הפנים למנות ועדת בדיקה, ועדת חקירה, חשב מלווה.

יעקב מרגי: קחו את הסטטיסטיקות ותבדקו בכל הרשויות שהיה בהן חשב מלווה או ממונה, כמה אחוזים מאותם ממונים הבריאו את הרשויות.

יעקב מרגי: גם בלוד, שהתפאר בה יורם מרציאנו, בני רגב נכנס לסיטואציה בלתי אפשרית.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, משרד הפנים לא יכול יותר להסתתר בטענה של אחוז גבייה נמוך או ראש רשות שלא מנהל את הרשות באופן תקין.

יעקב מרגי: שר הפנים הוא בעל הבית.

יעקב מרגי: אני לא יודע מתי הוקמה ועדת חקירה במדינה כמו שהקימו לרשויות המקומיות על התנהלות משרדי הפנים לדורותיהם.

יעקב מרגי: כאשר יש בעיה בשלטון המקומי, זאת בעיה של שר הפנים.

יעקב מרגי: אני חושב שיפה שעה אחת קודם שמשרד הפנים יצטרך להרים את הכפפה הזו יש לו את כל הכלים לקבוע שראש עיר שלא מתנהל טוב, שיעוף.

יעקב מרגי: אותנו מעניינת השורה התחתונה - האזרח והשירות שהוא מקבל.

קריאה: זו קדנציה שנייה.

קריאה: מאז שקיבלנו את התפקיד ב-1998-1999 היה לנו גירעון של 7 מליון שקלים.

אופיר פינס-פז: כמה זמן אתה לא משלם שכר?

מטר עמר: כבר 4חודשים שאני לא משלם שכר.

מטר עמר: אצלי הייתה אופוזיציה לעומתית, וכאשר לא אישרו תקציב - פיזרו את המועצה.

מטר עמר: עד היום לא קיבלתי חברי מועצה שמינה לי אותם משרד הפנים על מנת נוכל לאשר תקציב מאשר כדי שאוכל להיכנס לתכנית הבראה ולהתקדם.

מטר עמר: כבר 5 חודשים שאין לי חברים ממונים.

אופיר פינס-פז: איך זה יכול להיות?

מטר עמר: כולם משתלחים בראשי הרשויות ואני לא מסכים אתכם.

מטר עמר: יש לנו קיצוצים עזים במענקי האיזון, ומצד שני אין לנו שום סמכות ומטילים עלינו את האחריות.

אופיר פינס-פז: היה לך קיצוץ במענק האיזון 2007?

מטר עמר: לא, היה לי ב-2003-2004.

אופיר פינס-פז: אי אפשר כל הזמן לחזור ל-2003.

אופיר פינס-פז: אנחנו ב-2007.

אופיר פינס-פז: יש קיצוץ ב-2006 ו-2007?

מטר עמר: בשנת 1998 היה מענק האיזון בסכום של עשרה מליון שש מאות שקלים.

מטר עמר: היום, עם התוספת שאני אקבל, זה יהיה עשר מליון ארבע מאות שקלים.

מטר עמר: לפני 8-9 שנים, עם ריבוי אוכלוסיה של 3,500 נפש - תעשה את ההשוואה הזאת ותגיד שאני ממש ראש רשות כושל.

מטר עמר: צריך מצד שני לבדוק את העלות של העובדים וההסתדרות.

מטר עמר: ברגע שהם רוצים הכנסה, לא משביתים את מחלקת הגבייה שזה המקור היחידי שמכניס את הכסף.

אופיר פינס-פז: כמה הכנסות יש לך מארנונה?

מטר עמר: כ-5 מיליון שקלים בשנה.

אופיר פינס-פז: כמה אתה גובה ארנונה מהתושבים, באחוזים?

מטר עמר: 35-36 אחוזים בנטו.

אופיר פינס-פז: למה אתה לא מצליח לגבות יותר?

מטר עמר: כי נאחף נמצאת בתחתית הסולם.

מטר עמר: אין לי מסחר, אין לי תעשיה ואין לי תעסוקה.

מטר עמר: אצלי 50 אחוזים מהאוכלוסייה נכים ו-50 אחוזים מהאוכלוסייה מובטלים

אופיר פינס-פז: האם אתם בשיפור בגבייה או בהתדרדרות בגבייה?

מטר עמר: הגבייה בזמן האחרון התחילה להשתפר ועלתה.

מטר עמר: יש לי חברת גבייה שאני רוצה לצאת למכרז כדי להחליף אותה.

מטר עמר: בזמן האחרון ועד העובדים ביחד עם ההסתדרות משביתים לי את מחלקת הגבייה.

מטר עמר: לפני תקופה מסוימת השביתו את המחלקה למשך חודש וחצי ועכשיו משביתים אותה כבר שבועיים וחצי.

מטר עמר: במקום שהם ישתפו פעולה, במקום שנשלב ידיים ונצא לגבייה כל העובדים יחד כדי להביא כסף ושגם הם ישלמו את החובות שלהם, בכוונה הם משביתים את המחלקה.

מטר עמר: אלה הם עובדים פוליטיים.

שרה שלו-מרום: אני מברכת את ההסתדרות על שסוף כל סוף אחרי שנתיים וחצי הולכת לשביתה.

שרה שלו-מרום: על זה ממש מגיע לה פרס.

שרה שלו-מרום: איפה הייתה ההסתדרות - אני חברת הסתדרות, ולא מהיום ולא מאתמול – במשך שנתיים וחצי שהעובדים לא קיבלו משכורת?

שרה שלו-מרום: איפה הייתם?

אופיר פינס-פז: בתקופה הזאת הנהגת ההסתדרות התחלפה.

שרה שלו-מרום: כבוד היושב-ראש, אתה כשר הפנים לשעבר יודע האם מדינת ישראל יכולה להתנהל בלי רשויות מקומיות?

שרה שלו-מרום: מי יעשה את כל העבודה?

שרה שלו-מרום: אני איש רשות מקומית משנת 1951.

שרה שלו-מרום: אני לא סתם מדברת.

שרה שלו-מרום: יכולה מדינת ישראל, לא מדינת ישראל אלא כל מדינה, להתנהל בלי רשויות מקומיות?

שרה שלו-מרום: נכון שצריך לעשות סדר, הכול טוב ויפה, אבל השעיר לעזאזל לא צריך להיות העובד.

שרה שלו-מרום: זה לא יתכן שאנחנו ניתן את ידינו כממשלה שהשעיר לעזאזל יהיה העובד.

שרה שלו-מרום: שנתיים וחצי לא לקבל שכר?

שרה שלו-מרום: לכן אני דורשת מההסתדרות שלא תפסיק את השביתה עד שהעובדים לא יקבלו משכורת.

אופיר פינס-פז: אתה משלם שכר?

אחמד דבח: אני משלם שכר, כן, אבל תשאל אותי איך אני משלם שכר.

אחמד דבח: לנו יש איחוד, דיר-אל-אסד ומג'ד אל כרום.

אחמד דבח: ירשנו גירעון 100 מיליון שקל, 80 מיליון שקלים ממג'ד-אל-כרום ו-20 מיליון שקלים מדיר אל אסד.

אחמד דבח: חתמתי על תכנית הבראה.

אופיר פינס-פז: היישוב הכי קטן בשלישייה הזאת היה מאוזן.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שאפשר גם ברשות קטנה לאזן ואפשר לעשות גירעונות גם ברשות גדולה.

ראש מועצת אל-שאגור: אדוני היושב-ראש, כדאי שתדע שזה אחרי ועדה קרואה, שזה אחרי חשב מלווה וכונס נכסים.

ראש מועצת אל-שאגור: אז דאגתי לא לחבר את בנה, ואז מה קרה היום הוא שבנה שוקעת בתוך אל-שאגור.

אחמד דבח: החיבור הנכון היה צריך להיות דיר אל אסד-בנה.

אחמד דבח: זה החיבור הנכון שהיה צריך להיות.

אחמד דבח: אנחנו חתמנו על תכנית הבראה ביוני 2004, אחרי כמה חודשים, והיינו ממשיכים בתכנית הבראה, אבל בא מנכ"ל משרד הפנים הקודם, גדעון בר-לב, והכריז ב-10 בינואר 2005 שהוא הולך על הסדר נושים.

אחמד דבח: הבאתי לו אישור שרת המשפטים תוך חמישה ימים.

אופיר פינס-פז: בוא לא נספר עכשיו את כל ההיסטוריה, תדבר על המציאות העכשווית.

אחמד דבח: לא יתכן ששלוש וחצי שנים לא יהיה פתרון לגירעון.

אחמד דבח: בשוטף אני מאוזן.

אחמד דבח: הגירעון הזה גורם לנו עוול.

אחמד דבח: אין הסדר נושים עד היום.

אחמד דבח: ב-15 למרץ 2005 אתה נכנסת לעיר ואמרת שצריך לעשות הסדר נושים, אבל ד היום אין הסדר נושים.

אחמד דבח: היום אני משלם משכורות.

אחמד דבח: אני משלם משכורות בגלל שתי סיבות כאשר הסיבה העיקרית היא התמיכה שאני מקבל ממשרד הפנים, ואני מודה להם על זה, ובמיוחד בשנת 2006, הכסף שקיבלתי לאיחוד, למענק איחוד, רזרבות השר המענק של המלחמה.

אחמד דבח: אני שילמתי משכורות לעובדים במקום לעזור לתושבים ולפתח.

אחמד דבח: אנחנו לא משקיעים בפיתוח שקל אחד.

אחמד דבח: כל חודש אני מקבל מענק בסכום של 2 מיליון שקלים, 50 אחוזים מזה הולכים לסגירת גירעון ועל תיק האיחוד.

אחמד דבח: אני מנהל תיק איחוד שעולה לי כל חודש מיליון שקלים עם סגירת גירעונות.

אחמד דבח: זה לא יתכן שסגירת הגירעון תבוא על חשבון מענק האיזון.

אופיר פינס-פז: אני מסכים איתך שהלקח צריך להיות שאיחוד רשויות חייב להיעשות רק בהסדר כספי.

אופיר פינס-פז: בלי זה לא צריך לעשות איחוד.

אחמד דבח: אני רוצה לומר לידידי המנכ"ל שאני לא יכול לשרוד יותר ואני מרים ידיים.

אחמד דבח: נמאס לי, נשברתי.

אחמד דבח: או שממשלת ישראל שהכריזה על האיחוד הזה תפרק אותו או שיפטרו אותי, או שאני אתפטר, לא אכפת לי.

אחמד דבח: לפני שנה וחצי או משהו הייתה לי ועדת בדיקה והחלטת להשאיר אותי ולפזר את החברים אבל אני לא יכול יותר.

אחמד דבח: לא יתכן שכל העירייה מתעסקת עם הגירעון הזה ועם הבעיות האלה.

מוחמד ברכה: מאז שפיטרו את חברי המועצה היחס של משרד הפנים אליך השתפר?

אחמד דבח: בוא נגיד שזאת אותה מדיניות.

אחמד דבח: בתקופה של המלחמה למענק האיחוד נתנו לי,אבל לפני כן, לא נתנו.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ברכה, אני רוצה שתדע שמשרד הפנים לא פיטר את חברי המועצה.

אופיר פינס-פז: בלי אישור תקציב, החוק קובע שהם מסיימים את תפקידם.

מוחמד ברכה: ללא קשר אני אומר שהאחריות של משרד הפנים גברה אחרי הפיטורים אבל המועצה עדיין מדשדשת באותו מקום מבחינת החובות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שאם אנחנו נבוא פה למצוא את הסיבות למשבר הקשה ברשויות, אנחנו נמצא אותו גם בממשלה, גם בראשי הרשויות, גם בחוסר גבייה, גם בחוסר תקציבי פיתוח.

דוד אזולאי: יש מספיק סיבות למה אין שכר לרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: אני חושב, שכרגע אסור לנו להיכנס לזה.

דוד אזולאי: יש משבר, משבר אמיתי שהוא לא התחיל היום.

דוד אזולאי: אתה לא יכול אדוני היושב-ראש לבוא ולהגיד כל הזמן שאנחנו שומעים על שנת 2003 כי אי אפשר להתעלם משנת 2003 מפני ש-2003 מהווה גיבנת שראשי הרשויות מושכים אותה מאז ועד היום.

דוד אזולאי: כתוצאה מכך בא ראש רשות חדש, הוא צריך לסחוב את הגיבנת של קודמו, הוא ממשיך להתמודד עם הבעיות היומיומיות, וכתוצאה מכך יש הצטברות של בעיות שאחר כך התוצאה היא שאין משכורות.

דוד אזולאי: אדוני, אני חושב שאנחנו חייבים היום לצאת מכאן כאשר

דוד אזולאי: אנחנו מחזקים את ההסתדרות שהולכת לצאת בשביתה.

דוד אזולאי: השביתה הזאת תעלה למשק הרבה מאוד כסף, וחבל, מפני שבכסף הזה שהמדינה תפסיד אפשר היה לכסות את כל הגירעונות של ראשי הרשויות.

אופיר פינס-פז: מיליארד שקל ליום.

אופיר פינס-פז: במניעת יום אחד שביתה אפשר לטפל בכל הבעיה הזאת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני לא איש חשבונות אבל ביום אחד או יומיים של שביתה נפתור את הבעיות של כל ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: אני לא מבין למה אנחנו מחכים לשביתה.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, יש לי פתרון אני אגיד לך איפה הפתרון.

דוד אזולאי: עשינו אותו בוועדת הפנים.

דוד אזולאי: אי אפשר לומר מאיפה להביא את הכסף אבל יש אפשרות לשלם שכר.

דוד אזולאי: אם רוצים, אפשר.

דוד אזולאי: בזמנו בבנה הייתה בעיה קשה, אבל משרד האוצר, יחד עם משרד הפנים, יחד עם ועדת הפנים, ישבנו ונתנו שכר לכמה חודשים.

דוד אזולאי: להזכיר לחבריי חברי הכנסת, בקדנציה הקודמת חוקקנו הוראת שעה על מנת לתת שכר לעובדים.

דוד אזולאי: לכן גם היום יש מספיק דרכים כדי לתת.

דוד אזולאי: את העובדים לא מעניין למה הם לא מקבלים משכורות כי הם צריכים לקבל את השכר.

דוד אזולאי: ברשותך עוד משפט אחד.

דוד אזולאי: יש עוד שני גופים שלא מזכירים אותם כאן ואלה הן המועצות הדתיות ושירותי הכבאות.

דוד אזולאי: גם בשירותי הכבאות יש עדיין מספר איגודים, לא רב, לא כמו הרשויות.

דוד אזולאי: נדמה לי שבגליל המערבי יש את האיגוד הזה וגם שם לא שילמו משכורות.

דוד אזולאי: לגבי המועצות הדתיות יש תכניות הבראה, ויש סכום שכסף שמשרד האוצר לצריך העביר אותו.

אופיר פינס-פז: אני מבין שיש שם שיפור גדול.

דוד אזולאי: שיפור, אבל לא מעבירים.

דוד אזולאי: חלק מהתקציב לא מעבירים.

דוד אזולאי: הממשלה צריכה לקחת יוזמה ולהוציא הוראת שעה על מנת להעביר שכר לאלתר.

דוד אזולאי: באו כאן ואמרו שצריך לנקוט סנקציות.

דוד אזולאי: משרד הפנים נוקט סנקציות כנגד ראשי רשויות ביד רחבה.

דוד אזולאי: כמה מועצות פוזרו, כמה ממונים מונו.

דוד אזולאי: אבל יש דרך אחת, וזה הנושא של החיוב האישי של ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שראש רשות מתפרע, משתולל, ואין פוצה פה ואין מצפצף.

דוד אזולאי: הוא עושה מה שהוא רוצה, כלום לא קורה ואחר כך העובדים משלמים את המחיר.

דוד אזולאי: יש את הנושא של החיוב האישי.

דוד אזולאי: אדוני, תרימו את הכפפה, אדוני המנכ"ל, תשתמשו בזה, למה אתם לא משתמשים בזה?

משה גפני: אני כבר בדיון הזה נמצא באמת עשרות פעמים, וזה אפילו מתחיל להימאס.

משה גפני: הליבה של הדיון שלנו היא הגברת העובדת הסוציאלית מטייבה שלא מקבלת שכר.

משה גפני: זה מה שמעניין אותנו.

משה גפני: הדברים האחרים הם דברים שהממשלה צריכה לטפל בהם.

משה גפני: אני מבקש שחבר הכנסת ברכה, אני לא התכוונתי בשאלה להוביל את זה להליך של היישובים הערביים דווקא, מכיוון שהבעיה לא התחילה אצל שר הפנים הנוכחי והמנכ"ל הנוכחי, אלא היא התחילה הרבה קודם.

משה גפני: רשימת היישובים הערביים כיכבה כל הזמן, גם במצב הסוציו-אקונומי הנמוך וגם באי תשלום שכר ברשויות המקומיות הערביות.

משה גפני: זה לא דבר חדש, וזה היה גם ביזמנו של אופיר פינס כשר הפנים, עת היה לו מנכ"ל מצוין אבל מנכ"ל לא יהודי.

משה גפני: גם אז הבעיה היתה קיימת.

משה גפני: הבעיה היא בעיה מובנית שבסופו של התהליך הזה הגברת מטייבה לא מקבלת שכר.

משה גפני: בשבילי זאת מהות הישיבה.

משה גפני: כל הדברים האחרים הם פחות רלוונטיים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, משרד הפנים נושא באחריות, ממשלת ישראל נושאת באחריות.

משה גפני: אין מציאות כזאת שיש חובות ואין זכויות ושיש זכויות ואין חובות.

משה גפני: אין מציאות כזאת שבה משרד הפנים מנהל את הרשויות.

משה גפני: ממשלת ישראל מנהלת את הרשויות, הכנסת מנהלת אותם.

משה גפני: היא עושה חקיקה.

משה גפני: ישבנו בישיבה קודמת בוועדת הפנים לקבוע מתי יהיו בחירות בשתי מועצות אזוריות.

משה גפני: אנחנו אלה שקובעים את זה.

משה גפני: אנחנו קובעים את הדברים, ואם כך, אנחנו נושאים באחריות.

משה גפני: אני משבח את משרד הפנים שעושה עבודה חזקה וטובה.

משה גפני: אני לא חושב שהוא עושה עבודה לא טובה.

משה גפני: אגב, אני שמח שאין ברשימה הזאת את היישובים החרדים.

משה גפני: זאת גם כן איזו שהיא התקדמות מאוד מעניינת.

משה גפני: אני אתייחס לדברים בצורה טלגרפית.

משה גפני: הבעיה האמיתית של קריסת הרשויות המקומיות קרתה בסוף 2002 ותחילת 2003.

משה גפני: שם קרתה הקריסה האמיתית.

משה גפני: ברגע שאתה בא ואתה אומר במקום לטפל פרטני יש ראש מועצה שהוא מצוין, אבל הוא חייב מענק איזון גבוה יותר, ויש ראש רשות שמתפרע - אותו צריך לסלק.

משה גפני: במקום לטפל בזה הלכה אותה ממשלה הזכורה לרע ופשוט הרגה את מענקי האיזון, בלי לעשות שום חשבון, בלי לעשות שום תהליך, ומהתהליך הזה עד עכשיו אנחנו סובלים.

משה גפני: זאת לא הבעיה היחידה שקרתה באותה ממשלה, אבל זה מה שקרה.

משה גפני: ישב שר הפנים בישיבת עדת הפנים, קראו לו אברהם פורז והציג את הבזבוז ברשויות המקומיות, אמר שצריך לקצץ אבל אחרי כן הוא התחרט.

משה גפני: הוא בא שוב לוועדה ואמר שזו הייתה טעות.

משה גפני: הוא אמר את זה והתחיל לנהל דיונים עם משרד האוצר, כאשדר למעשה כל מענק האיזון של הרשויות המקומיות החזקות לא צריכות את זה.

משה גפני: הן לא מקבלות את זה, הן חיות לעצמן, לא מעניין אותן מה שהממשלה תעשה.

משה גפני: אותם זה מעניין, מפני שלהם אין אפשרות אחרת להתקיים.

משה גפני: אסור לשכוח את העניין הזה.

משה גפני: יש על זה פסוק בתורה, אני כמובן לא אומר את זה, אבל אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד לך, ואתה יושב-ראש מצוין, עם כל הכבוד לכל אנשי המשרדים, עם כל הכבוד לראשי הרשויות, מי שבעצם מנהל אלה הם אנשי המשרדים שיושבים מאחור..

משה גפני: הם בממשלה הראשונים שמדברים.

משה גפני: פה הם יושבים מאחור ולא נותנים תשובות.

משה גפני: אני לא מסכים עם מה שקורה במועצות הדתיות.

משה גפני: אני חושב שמאיר שפיגלר עשה עבודה מצוינת והייתה התקדמות, אבל יש מועצות דתיות שיש שם בלניות ויש שם עובדים שמקבלים שכר מינימום, ואפילו פחות מזה, והם לא מקבלים שכר.

משה גפני: אותו דבר.

משה גפני: למה אנחנו שותקים בעניין הזה?

אופיר פינס-פז: להיפך, שמנו את זה על סדר היום.

משה גפני: זה על סדר היום, אבל אני רוצה תשובות.

אופיר פינס-פז: נמצא פה מר שפיגלר שייתן לך תשובות.

אחמד טיבי: האמת היא שהנקודה העיקרית צריכה להיות האם השלטון המרכזי אחראי על מצוקתו ורווחתו של האזרח הפשוט, גם כאשר השלטון המרכזי אומר שהבעיה היא בדרך הניהול של השלטון המקומי.

אחמד טיבי: השאלה היא האם השלטון המרכזי יכול לפתור את עצמו מהאחריות הישירה שלו על רווחתו של האזרח.

אחמד טיבי: מה שאנחנו רואים בשנים האחרונות, אדוני היושב-ראש, אדוני המנכ"ל, רבותיי החברים, התחמקות מוחלטת של השלטון המרכזי, לרבות משרד הפנים, משרד האוצר והממשלה, מגורלו של האזרח.

אחמד טיבי: רבותיי, אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר, אם סלוא מסארווה היתה תושבת שלומי או רעננה שאומרת את הדברים האלה לאחר 25 חודשים של מצוקה עם קול צרוד כזה וכאב, היא הייתה היום בערב מופיעה בכל תחנות הטלוויזיה, בכל הערוצים, היא הייתה דוברת השביתה הכללית שההסתדרות הכריזה עליה.

אחמד טיבי: אבל היא לא תהיה, אני אומר לכם, היא לא תהיה רבותיי.

אחמד טיבי: היא לא תהיה כי המצוקה שלה לא נוגעת לכולם.

אחמד טיבי: המצוקה שלה נוגעת לה, נוגעת לשכנים, לדוד, למשפחה שהיא הפסיקה לתת לה אפשרות ויכולת לקבל אפילו הלוואות.

אחמד טיבי: כך גם בירכא, בערבה.

אחמד טיבי: יש רושם שמישהו חושב שמדובר בחצר האחורית של החברה הישראלית.

אחמד טיבי: אדוני המנכ"ל, אם כבר נדבר על תרבות, בואו נראה, האם המצוקה שבה שרויות הרשויות המקומיות הערביות נובעת מהעובדה של שיוך האתני, בגלל שמדובר בערבים עם תרבות של ערבים, או בגלל פרמטרים ותנאים.

אחמד טיבי: נגיד שאנחנו מביאים את תושבי רעננה, תושבי שלומי, נותנים להם אותה תמיכה שהממשלה נותנת לטייבה ולמג'ד-אל-כרום וערבה, מחזירים את התושבים ברעננה ומגדל העמק לרמה הסוציו-אקונומית של תושבי נאחף וטירה, ותקציבי הפיתוח יהיו שווים, אנחנו מרוקנים את אזורי התעשייה ביישובים האלה המבוססים, ומעבירים אותם ליישובים הערביים.

אחמד טיבי: האם אז נתחיל לדבר על תרבות יהודית אדוני המנכ"ל?

אחמד טיבי: אני חושב שלא נדבר אז על תרבות יהודית.

רם בלניקוב: סליחה שאני מפריע לך.

רם בלניקוב: לא דיברתי על תרבות ערבית אלא דיברתי על תרבות ניהול.

רם בלניקוב: אל תיקח את זה לתושבים כי אני דיברתי על הניהול.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על אותו דבר, אנחנו מכוונים לאותה נקודה.

אחמד טיבי: לכן אני אומר שהאחריות שלך אדוני המנכ"ל היא למשפחתה של סלוא מסארווה, לעובדה שהיא מושפלת, שהיא הולכת לעבוד, שהיא עובדת ובכל זאת המדינה לא משלמת לה ולא רק הרשות המקומית.

אחמד טיבי: אני נציג ציבור, אני נבחר על ידי התושבים האלה, כולנו חברי הכנסת נציגי ציבור.

אחמד טיבי: אתה לא יודע איזה תסכול אני חש כל יום בכל דיון כזה.

אחמד טיבי: העליתי את זה בכנסת, במליאה, בוועדות.

אחמד טיבי: , בנאומים ועשיתי זאת פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: גם כשהוא היה יושב-ראש ועדת הפנים, גם כשאתה היית יושב-ראש ועדת הפנים, גם כשאתה היית שר, גם כשהוא היה שר.

אחמד טיבי: השתתפתי איתם בהפגנות.

אחמד טיבי: הם פנו אליי, פניתי לשר האוצר, פניתי לשר הפנים.

אחמד טיבי: תמה חוץ מזה יכול איש ציבור לעשות?

אחמד טיבי: מה אנחנו יכולים לעשות חוץ מלהשתתף בזכות הזעקה המשותפת של כולנו?

אחמד טיבי: לכן אני אומר לכם, אני אומר לסלווה ואני אומר לאחרים, משרד הפנים לא יפתור את הבעיה, משרד האוצר לא יפתור את הבעיה, כך הודיע לי גם שר האוצר.

אחמד טיבי: הוא אומר לי שלפי החוק אי אפשר.

אחמד טיבי: יש בעיה בטייבה, בערבה, דאבל אי אפשר.

אחמד טיבי: לכן אני אומר שהשביתה הזאת של ההסתדרות היא שביתה מוצדקת, אדוני היושב-ראש, והיא צריכה להימשך עד שהתושבים לא יושפלו אלא עד שכבודם וזכויותיהם של התושבים שלא קיבלו משכורת שבועות רבים ישובו אליהם.

שרונה יעקובי: אני מייצגת את הרשויות הערביות ובין היתר את המועצה המקומית נאחף.

שרונה יעקובי: אנחנו הגענו היום לזעוק את זעקתם של עובדי נאחף.

שרונה יעקובי: לא מדובר ב-4-5 חודשים, אלא מדובר על מועצה ש-4 שנים לא שולם שכר, כ-20 חודשים.

שרונה יעקובי: אני רוצה שמישהו פה יגיד לי כיצד מסתדרים 20 חודשים עובדים ללא שכר.

שרונה יעקובי: עובדי חינוך, הכסף צבוע, אבל המועצה משתמשת בכסף צבוע של עובדי חינוך, דבר שאסור לה ועל פי החוק זה מהווה עבירה פלילית.

שרונה יעקובי: תכנית הבראה.

שרונה יעקובי: ב-6 בפברואר 2005 ההסתדרות יזמה תכנית הבראה.

שרונה יעקובי: מתוך תכנית ההבראה שהיא יזמה 50 אחוזים מהעובדים נשארו על כנם.

שרונה יעקובי: הוא קלט עובדים חדשים בדלת מסתובבת במהלך תכנית ההבראה.

שרונה יעקובי: חלקם עובדים שעתיים, אבל לדעתי זה ממש לא משנה.

שרונה יעקובי: המועצה פוזרה.

שרונה יעקובי: השאירו את ראש המועצה על כנו.

שרונה יעקובי: בימים אלה אני מתבשרת שתיכנס ועדה קרואה.

שרונה יעקובי: יש חשב מלווה בשם מיכאל נשר שהודיע לנו בשבוע שעבר בבית-הדין לעבודה שהוא לא צופה מתי הוא ישלם שכר לעובדי המועצה, והצפי שלו הוא לפחות כ-10 חודשים ללא שכר, מאחר והוא חייב כסף למס הכנסה ולביטוח הלאומי.

שרונה יעקובי: אנחנו היינו בבית-הדין הארצי לעבודה מספר פעמים.

שרונה יעקובי: היינו בשבוע שעבר בבית-הדין הארצי לעבודה וקיבלנו גם את הפרוטוקול.

שרונה יעקובי: משרד הפנים, מר פימשי, הודיע בבית-הדין לעבודה שהמועצה אינה מתנהלת בניהול תקין.

שרונה יעקובי: מדוע מועצה שאינה מתנהלת בניהול תקין, על פי משרד הפנים, ממשיכה להחזיק את יו"ר המועצה כיו"ר ועדה קרואה ונותנת לו בחזקת חתול ששומר על השמנת?

דוד אזולאי: זאת הבעיה עכשיו?

דוד אזולאי: זאת הבעיה?

שרונה יעקובי: זאת בעיה רצינית.

דוד אזולאי: אולי תגידי למה משרד הפנים העביר תקציב במסגרת אותה תכנית הבראה שאת מדברת עליה?

שרונה יעקובי: אדוני, אנחנו עובדים 20 חודשים ללא שכר.

דוד אזולאי: זה לא תפקידך.

דוד אזולאי: את נציגת ההסתדרות ותפקידך להגן על העובדים.

דוד אזולאי: זה מה שאת צריכה לעשות ולא יותר מזה.

שרונה יעקובי: סליחה, ערב תכנית ההבראה ב-6 בפברואר כבוד ראש המועצה לא שילם שכר במשך 12 חודשים.

שרונה יעקובי: הכול מתועד.

שרונה יעקובי: אדוני, הכול מתועד אצלנו.

שרונה יעקובי: אחת לאחת.

שרונה יעקובי: העובדים הגיעו לסף רעב, עד כדי כך שהם באו אלי ואמרו שאין להם כסף לחיתולים ואין להם כסף לאוכל.

שרונה יעקובי: זה לא 4 חודשים אלא אלה 20 חודשים.

שרונה יעקובי: 12 חודשים פעם אחת, 8 חודשים, אדוני, ויש לי כאן מכתבים שאני הוצאתי לראש המועצה במהלך כל התקופה, במשך כל 20 החודשים.

שרונה יעקובי: הכול מתועד אצלי.

שרונה יעקובי: ולכן אני מבקשת ממנכ"ל משרד הפנים שיסביר לנו את העניין.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, אני גם משתתף בישיבות ויותר מפעם אחת הדיונים האלה מתקיימים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם שמשהו בצנרת סתום.

יצחק אהרונוביץ': אני מעריך שזאת לא הישיבה האחרונה ואנחנו עוד נשב בכמה ישיבות נוספות.

יצחק אהרונוביץ': ככה דור בא ודור הולך ונמשיך לשבת ולהתדיין על הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': משהו בשיטה תקוע, וזה משהו לא טוב.

יצחק אהרונוביץ': צריך לפתור את הבעיה, לתת פתרון מלא, כי אחרת אנחנו נשב.

יצחק אהרונוביץ': ונשב.

אופיר פינס-פז: שאול צמח לא שומע אותך.

אופיר פינס-פז: השיטה היא אצלו.

אופיר פינס-פז: רק משרד האוצר יכול לטפל בעניין המערכתי.

אופיר פינס-פז: אני לא מדבר על נקודתי אלא המערכתי.

יצחק אהרונוביץ': אני לא דואג לאף אחד כאן וגם לא לעצמי אבל אני דואג לעובדים למטה.

יצחק אהרונוביץ': הזכירו פה שם של מישהי, וזה לא חשוב, אנחנו מדברים פה על עובדים של מגדל, מדברים על העובדים של ירכא, ומדברים על העובדים של טייבה.

יצחק אהרונוביץ': יש פה אנשים ששנתיים לא מקבלים משכורת.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לראות אחד שלא יקבל משכורת במשך חודש אחד, לא שנתיים, מה הוא יעשה.

יצחק אהרונוביץ': איזו מהומה תהיה כאן.

יצחק אהרונוביץ': פתאום שוכחים את הכול.

יצחק אהרונוביץ': צריך להסתכל על אותם אנשים שבסוף צריכים לנקות את הזבל ולעשות את הניקיון ואין להם אגורה כדי שיוכלו לחיות.

יצחק אהרונוביץ': כל אחד רואה את המראות האלה בתקשורת.

יצחק אהרונוביץ': אז על מה אנחנו מדברים?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים פה כרגע כאנשי ציבור.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מרחם על המנכ"ל שיושב פה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם שיש לו מלאכה רבה לעשות.

יצחק אהרונוביץ': אני רואה פה מסביב מה שקורה איתו ומה שקורה עם הבוס שלו.

יצחק אהרונוביץ': הוא ישב פה ואנחנו ישבנו עם הבוס שלו בדיון לפני חודשיים על אותם הדברים.

יצחק אהרונוביץ': אותו סכום של מיליארד שהולך מחר בבוקר ליום השביתה, או ליומיים או לשבוע, היה פותר את הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': בסוף, אחרי השביתה, יהיה צריך לשבת ולהגיע להסכמות כאלה או אחרות ולהחליט שאנחנו מפסיקים את השביתה, ולא משנה אם ההוצאה תהיה מיליון או עשרה מיליון שקלים.

יצחק אהרונוביץ': למה להגיע ולמה לבעוט?

יצחק אהרונוביץ': אני שומע שיושב-ראש ההסתדרות מחכה לטלפון מראש-הממשלה, שראש-הממשלה מפנה אותו לשר הפנים, וזה רק טלפון כדי לשבת ולהגיד אם נכנסים או לא נכנסים.

יצחק אהרונוביץ': אז על מה אנחנו מדברים עכשיו?

יצחק אהרונוביץ': תשימו לב, אנחנו מדברים על סחיטה.

יצחק אהרונוביץ': כלומר על מי שייסחט, מי יהיה יותר חזק.

יצחק אהרונוביץ': על חשבון מי אנחנו מדברים?

יצחק אהרונוביץ': בסוף יאמרו שישימו חשב מלווה כזה וחשב מלווה אחר, פתרון פרטני או פתרון אחר.

יצחק אהרונוביץ': שבסוף יגיעו אליו.

יצחק אהרונוביץ': כמה אפשר למשוך את המשק?

יצחק אהרונוביץ': כמה אפשר למשוך את האנשים, שהם השלטון המקומי, שהם צריכים לתת פתרון לעובדים?

יצחק אהרונוביץ': צריך לעצור את המחול הזה.

יצחק אהרונוביץ': השביתה היא כלי לעצור את המחול, לקרוא לראש-הממשלה ושר הפנים שיעצרו, שישבו, שיגיעו לפתרון.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו יכולים לומר שהפתרון נמצא בבית הזה.

נובאד מושלב: אדוני, אני רוצה לברך אותך ולברך את חברי הכנסת והפורום המכובד הזה.

נובאד מושלב: אני במקרה הזה מדבר בשם ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רכסיות.

נובאד מושלב: המצב שלנו, כמו בג'וליס, כמו בירכא, כמו בחורפיש, זה מצב אבסורדי ומצב לא נסבל שם.

נובאד מושלב: ואני רוצה להודיע לכם פה בשם כל עמיתי ראשי הרשויות שאנחנו שוקלים התפטרות קולקטיבית מהתפקידים שלנו וששאר השרים ינהלו לנו את התושבים.

נובאד מושלב: אני נבחרתי מלפני שישה חודשים, משלם משכורות, בשירותים אני לא משלם, ואני מציע לכם אדוני שאתם במגזר היהודי תשבו עם עצמכם ותגידו בואו ניתן שיוויון למגזר הלא יהודי, ואחר כך תתחשבנו איתנו, ולא תמיד לחפש מי אשם ומי לא אשם, וככה השנים רצו.

נובאד מושלב: תודה רבה.

שבלי עלי: רציתי קודם כל לברך את הוועדה.

שבלי עלי: אני ראש המועצה של שיבלי במשך 17 שנה.

שבלי עלי: יום אחד לא החסרתי משכורת.

שבלי עלי: האשמה שלי שאני היום יושב בלי משכורת והשאלה היא איך אני יכול לפרנס את המשפחה שלי.

שבלי עלי: בנוסף לכך אני מועסק בלי פנסיה, שגם את זה צריך להסדיר.

שבלי עלי: אני יכול להתקיים?

שבלי עלי: כשניהלתי את המועצה, המועצה הייתה על מגש של זהב.

שבלי עלי: אז מה אני אשם בזה?

שבלי עלי: שילמתי את הכסף שלי מראש.

שבלי עלי: אז איך אני יכול להסתדר?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אנחנו בערב פסח.

מאיר שפיגלר: הנושא של המועצות הדתיות לא יורד מסדר היום של הרשות הארצית לשירותי דת.

מאיר שפיגלר: הנושא נמצא גם על סדר יומו של בית-הדין הארצי לעבודה.

מאיר שפיגלר: בעצה אחת עם הגורמים המתאימים במשרד האוצר ובמשרד המשפטים אנחנו מנסים לקדם מוקדם ככל שניתן את מימוש תכניות ההבראה למועצות הדתיות.

מאיר שפיגלר: במקביל לכך אנחנו מנסים, באמצעים העומדים לרשותנו, להקטין עד כמה שניתן את החובות של השכר בגמלאות, להפעיל איפה שניתן את סעיף 141 עם משרד הפנים.

מאיר שפיגלר: זה נעשה באחת מהרשויות המקומיות, ועבר לשם כסף, וזה דבר שאני מקווה שמהווה את הסנונית הראשונה לקראת העתיד לבוא.

מאיר שפיגלר: מעבר לכל הדברים האלה אנחנו חושבים, ואמרנו את זה בכל מקום שבו הנושא עלה לדיון, שרק תכניות הבראה שימומשו הלכה למעשה בשטח יתנו פתרון שיסיר מסדר היום את הנושא.

מאיר שפיגלר: נשאר לנו מתוך התקציב שעמד על הפרק 68 מיליון שקלים.

מאיר שפיגלר: הסכום היה 90 מיליון שקלים.

מאיר שפיגלר: אני מאמין שהנושא של התקציב לא יהווה אבן נגף בניהול של תכניות הבאה.

משה גפני: למה העירייה משלמת שכר בירושלים ואילו המועצה הדתית בירושלים לא משלמת שכר?

מאיר שפיגלר: משום העובדה שהמועצה הדתית ירושלים, גם אם היא מקבלת את מלוא התקציב, גם הרשות הארצית לשירותי דת וגם העירייה לא מסוגלת להתנהל באופן שוטף ללא גירעון.

מאיר שפיגלר: זה תולדה של התקציב שנובע מהוראות בג"צ ראשון לציון.

אופיר פינס-פז: אולי אם ראש המועצה הדתית בירושלים יעסוק יותר בנושאי המועצה הדתית ופחות בנושאי תכנון ובנייה נגיע למנוחה ולנחלה.

רם בלניקוב: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו פה ואתחיל בשאלה ששאל חבר הכנסת טיבי, למרות שהוא יצא.

רם בלניקוב: הוא שאל שאלה כללית, האם יכול השלטון המרכזי לפטור את עצמו מאחריות.

רם בלניקוב: התשובה היא שהשלטון המרכזי, למרות דבריי שהעובדים הם לא עובדים שלנו, לא פוטר את עצמו מאחריות.

רם בלניקוב: זה לא בא לידי ביטוי רק בהופעה בוועדה הזאת אלא זה בא לידי ביטוי בעבודה היומיומית, בזמינות שלנו, ביכולת מציאת הפתרונות, שהשורה התחתונה שלהם היא שהיקף הבעיה באופן פרמננטי הולך וקטן, אבל אני כבר אומר לכם, הסתימות במערכת, כפי שהגדרת חבר הכנסת אהרונוביץ, הסתימות הן בכל המערכת, לרבות בשלטון המקומי, ובממשלה.

רם בלניקוב: אני באופן אישי חושב שמה שנעשה כאן עם מענק האיזון לפני שלוש שנים, היה שערורייה.

רם בלניקוב: בתור בוגר אגף תקציבים אני אומר לכם שמי שנתן את ההנחיה הזאת להפחית בהיקף כזה את מענקי האיזון, לא נתן את דעתו להשלכות הללו.

רם בלניקוב: אבל אנחנו לא שם.

רם בלניקוב: אנחנו לא שם.

רם בלניקוב: נעשו מאז שינויים משמעותיים ביותר.

רם בלניקוב: הבעיה היום היא לא בגלל הקיצוצים של 2003, וצריך לומר את זה ביושר.

רם בלניקוב: הבעיה, ואני חוזר על מה שאמרתי קודם, שאם בא אלי ראש רשות ובמקום לקיים את התחייבויותיו, הן בצד ההוצאות והן בצד ההכנסות, הוא מסתכל לי בפנים ואומר שאצלו התושבים לא ישלמו עבור המים ולא ישלמו עבור הארנונה ואתה תשלם לי כסף, אז יש לו בעיה של תרבות ניהול.

קריאה: תפטר אותו.

קריאה: אם הוא לא בסדר, יש לך את הסמכות לפטר אותו.

רם בלניקוב: אנחנו מפטרים ואנחנו נכביד את ידינו עוד יותר על האנשים הללו.

רם בלניקוב: זה לוקח זמן, זה נכון, אבל אני רוצה שקודם כל תדעו את העובדות.

מוחמד ברכה: בכל זאת אני מציע לך למשוך את דבריך.

מוחמד ברכה: זה נשמע מאוד לא טוב.

רם בלניקוב: חבר הכנסת ברכה,

רם בלניקוב: אם זה נשמע לא טוב, אז מראש אני מתנצל כי לא לכך התכוונתי.

רם בלניקוב: אבל אני אסביר לכם.

רם בלניקוב: אני אספר לך דווקא על ראש רשות יהודי, שהתפטר לאחרונה, ועל פי בקשה של מרכז השלטון אנשיי פגשו אותו לשיחה אחרונה.

רם בלניקוב: בתום השיחה הארוכה, אחרי קרוב לשעתיים הוא אומר להם שאם הוא יעשה את מה שאנחנו רוצים, לא יבחרו אותי.

רם בלניקוב: אם כן, יש פה תרבות ניהול.

רם בלניקוב: יש לו תרבות ניהול, כי הוא חושב שהמטרה שלו היא להיבחר ולא חשוב כספי הציבור.

רם בלניקוב: אני רוצה לענות לחבר הכנסת חנין.

רם בלניקוב: המצב הסוציו-אקונומי של הרשויות, והשאלה אם יש להם אזורי תעשייה או אין להם אזורי תעשייה, נלקח בחשבון התשלום החודשי.

רם בלניקוב: תיקח את מודיעין עלית שיש בה שלושים ומשהו אלף איש, שהמצב הסוציו-אקונומי שלה הוא אחד, האבטלה קרובה ל-100 אחוזים, אין שם אזורי תעשייה, אבל יש שם אחוז גבייה גבוה מאוד בארנונה, והיא לא בגרעון.

רם בלניקוב: התחשיב של נוסחת גדיש לוקח את הדברים האלה בחשבון.

רם בלניקוב: נוסחת גדיש כמו שאמרת לא ירדה לנו מהשמיים, אבל יש לה יתרון אחד - היא שוויונית.

רם בלניקוב: יכול להיות שיש בה באגים, שיש בה בעיות, אותה שלומי שכולם הזכירו אותה כל הזמן כל הזמן מתלוננת על כך שהנוסחה הזאת פגעה בה, והיא אכן פגעה בה, אבל היא שוויונית.

רם בלניקוב: לגבי הגיבנת.

רם בלניקוב: בשוטף יש שוויון מוחלט בהעברת הכספים ואין אזורי עדיפות לאומית ב-2007.

רם בלניקוב: חבר הכנסת ברכה, אין יותר אזורי עדיפות לאומית, וזאת על פי פסיקה שקיבלנו.

רם בלניקוב: זה לא נכנס לתוך התחשיב.

רם בלניקוב: כשאתה מסתכל על כל המשאבים של משרד הפנים שמועברים לרשויות המקומיות, יש עדיפות לסקטור הערבי כי רוב תקציב ההבראה הולך לשם.

רם בלניקוב: זה לוקח בחשבון את הגיבנות.

רם בלניקוב: אבל ראש רשות שבא אלינו וחותם על הסכם הבראה, והוא לא מקיים את הדברים האלה, הוא יחזור אליכם בעוד שלושה חודשים.

רם בלניקוב: לכן הפנייה שלי אליכם.

רם בלניקוב: אתם פונים אלינו לקחת אחריות, אבל אני פונה אליכם שתפנו גם אל ראשי הרשויות שהם ייקחו אחריות וילמדו את עצמם איך מפעילים צעדי גבייה.

רם בלניקוב: אני רוצה להגיד לכם, להסתדרות שהיא מגינת העובדים, שיש לה שני תפקידים.

רם בלניקוב: היא גם שותפה בתהליכי הבראה.

רם בלניקוב: אני מודיע לכם שיש מקומות שהיא לא מאפשרת לנו.

רם בלניקוב: אז טלו קורה מבין עיניכם כשאתם אומרים לי את הדברים האלה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש אדוני המנכ"ל לא לפתוח נושאים חדשים בסוף הדיון.

רם בלניקוב: אני עונה להם.

רם בלניקוב: הם אומרים שהם משתפים פעולה.

רם בלניקוב: שמעתי היטב את דבריו.

רם בלניקוב: ואני רוצה להגיד למרכז השלטון המקומי עוד דבר.

רם בלניקוב: כשאמר מרכז השלטון המקומי שהוא מגנה את הניהול הלקוי, אתם יודעים שיש ראש מועצה אחד, לא ערבי, שהזזנו אותו מתפקידו על ניהול כושל, הוא עתר לבג"ץ, ומי הצטרף אליו?

רם בלניקוב: מרכז השלטון המקומי.

רם בלניקוב: יד אחד אומרת ככה ויד אחת אומרת כך.

רם בלניקוב: אתם אומרים לי להפעיל יד קשה עליהם, והם אומרים לי תפעיל עליהם יד קשה.

רם בלניקוב: אני מדיח אותו, והם מצטרפים לעתירה שלו.

רם בלניקוב: חברי המועצה שפיזרנו אותם, משיבים נגדו.

רם בלניקוב: הם מצדיקים אותנו על ההדחה.

רם בלניקוב: תבינו איזו תמונת מצב.

רם בלניקוב: תשימו לב באיזה כללי משחק אנחנו משחקים.

אופיר פינס-פז: תאמין לי שאני משוכנע שזה חשוב.

אופיר פינס-פז: חייבים לסיים את הדיון עם איזושהי החלטה ואיזושהי התנהלות.

רם בלניקוב: לחשבים המלווים שהמשרד מעסיק ברשויות יש הנחייה מפורשת, הן בכתב והן בעל פה, ממני, לתת עדיפות לתשלומי שכר לפני כל התשלומים האחרים שהם אינם בדין.

אופיר פינס-פז: השאלה מה קורה עם תשלומים אחרים שהם בדין.

אופיר פינס-פז: לא אלה שהם אינם בדין.

רם בלניקוב: זאת לא הבעיה.

רם בלניקוב: אמרתי להם באופן ציורי שייבשו קודם את הגינות ושישלמו את השכר.

רם בלניקוב: לא יכול להיות שאני אלך ואראה את הכול ירוק ואנשים לא יקבלו שכר.

רם בלניקוב: זאת ההנחיה שהנחינו אותם.

אופיר פינס-פז: חברים, תודה רבה למנכ"ל משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אני גם רוצה להודות לכל העובדים שלנו ולהקריא את הצעת סיכום.

אופיר פינס-פז: לפני כן אני רק רוצה לומר את הדברים הבאים.

אופיר פינס-פז: קודם כל אני אומר לכם עוד פעם, גם ממקום הניסיון שלי וגם מהניסיון של הרבה אנשים כאן בחדר, אני אומר את זה לחברים באוצר ובמשרד הפנים ובממשלה, ברגע שעיקר הלנת השכר ברמה של 95 אחוזים היא בסקטור אחד, יש בעיה מערכתית.

אופיר פינס-פז: זה לא יעזור.

אופיר פינס-פז: זה לא יעזור לאן נגלגל את הדבר.

אופיר פינס-פז: ניהול לא תקין של ראשי רשויות, קיפוח היסטורי, זה לא משנה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם שמדינה שבסקטור אחד יש הלנת שכר גורפת במימדים קשים, ומצד שני בסקטורים אחרים הדברים מתנהלים ב-95 אחוזים בסדר - המדינה חייבת לפתח, לתת מענה מערכתי ולא לברוח מהנושא הזה.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שזה אכן מה שיקרה.

אופיר פינס-פז: לכן הצעת הסיכום שלי, ואני חושב שהיא על דעת כולם.

אופיר פינס-פז: הוועדה מברכת את ההסתדרות החדשה על שהחליטה לשנות מדיניות ולקבל החלטה שעד שעניין הלנת השכר, עד שהתופעה הזאת לא נעלמת מהמפה, היא תילחם ותיאבק כנגדה.

אופיר פינס-פז: לכן אנחנו מחזקים את ידי ההסתדרות הכללית.

אופיר פינס-פז: וחד עם זאת, אנחנו קוראים לממשלה ולראש-הממשלה לטפל טיפול מערכתי במגזר הערבי והדרוזי, כדי למנוע אחת ולתמיד את ביזיון הלנת השכר ולסיים את התופעה הזאת לאלתר.

אופיר פינס-פז: הוועדה תובעת מראש-הממשלה להיכנס לאלתר לעובי הקורה, להיפגש עם ראשי ההסתדרות ולהנחות לפתרון מערכתי לבעיות הלנת השכר ולמניעת השביתה.

אופיר פינס-פז: אמרו כאן חברי הוועדה שאיננו כמה כסף תעלה למדינת ישראל השביתה הזו.

אופיר פינס-פז: הכסף הוא לא רק כסף של תקציב אוצר המדינה אלא הוא כסף מערכתי שיפגע פגיעה קשה בכלכלת ישראל, ופגיעה שאפשר למנוע אותה.

אופיר פינס-פז: בחלק קטן מהכסף אפשר לפתור לפחות את הבעיות הנקודתיות.

אופיר פינס-פז: לכן ועדת הפנים של הכנסת קוראת לראש-הממשלה לנצל את 48 השעות הבאות לפני קיום השביתה כדי להיכנס למשא ומתן מרתוני עם ההסתדרות, עם מרכז השלטון המקומי במטרה לפתור את הבעיות ולמנוע את השביתה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לכולכם.