ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 159, 2007-02-28 09:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: הדיון היום הוא חלק מסדרה של דיונים, וזה גם דיון מיוחד הבוקר.

מיכאל מלכיאור: עמדתי בנושא מאוד נחרצת; אני רואה במעמד המורה, הכנתו, הכשרתו, שכרו ותנאי עבודתו מפתח לפתרון המשבר הגדול של החינוך במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: מה שקרה פה בשנים האחרונות מסכן את כל המערכת הציבורית.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים עם השרה שהשנה הזאת תהיה שנת הכרעה מהרבה בחינות, ואם נעשה שיפוצים פה ושם בדרך של טלאי על טלאי נהרוס את החינוך הציבורי בישראל.

מיכאל מלכיאור: חינוך תמיד יהיה, כי אנשים ירצו לתת לילדים שלהם חינוך וימצאו את הדרך לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל חינוך ציבורי ראוי שגם יביא את ישראל למקום שהיא צריכה להיות גם מבחינה מוסרית, ערכית, תרבותית, חינוכית, תעסוקתית, כלכלית – מכל בחינה שהיא – לא יהיה יותר.

מיכאל מלכיאור: סיפרתי למר וסרמן בבוקר שדיברתי עם כלתי שהיא מורה צעירה אידיאליסטית, והיא אמא לילדה; יש לה תואר ראשון מצוין מבר-אילן, אחר-כך היא למדה ב"כרם", מוסד לתפארת למצטיינים בהוראה, ועכשיו היא הולכת ללמד זו השנה הראשונה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, בגלל בלגן בבית הספר, לא במשרד החינוך, היא מלמדת כבר ארבעה חודשים בלי שכר- -

רן ארז: יש כאלה שמחכים עשרה חודשים.

מיכאל מלכיאור: אז היא צריכה להגיד "תודה רבה", אתה אומר.

מיכאל מלכיאור: אחר כך הרכיבו את המשרה בצורה כזאת כך שזה לא מגיע למשרת אם, והיא לא יכולה להגיע לזה.

מיכאל מלכיאור: היא מקבלת השלמת שכר כי היא מקבלת הרבה פחות משכר מינימום.

מיכאל מלכיאור: זה לא פלא, קיבלנו נתונים טריים מאוד גם מהכנסת, ומהם עולה שגם ביסודי וגם בתיכון בערך 50% מהמורים עוזבים תוך חמש שנים.

מיכאל מלכיאור: זה לא פלא.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שמי שעוזב – הרבה מהם לפחות – זה אלו שהיינו רוצים שיישארו.

מיכאל מלכיאור: אבל גם מקבלים הצעות לגמרי אחרות וזה גם מאוד שוחק.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר להמשיך כך.

מיכאל מלכיאור: זה המפתח לכל דבר.

מיכאל מלכיאור: אני בעד העברות תקציבים, על רווחה – אפשר לדבר על המון דברים.

מיכאל מלכיאור: אין שום כלי או אמצעי אחר במדינה מתוקנת לניעות חברתית ולכל שינוי שצריך לעשות חוץ מחינוך.

מיכאל מלכיאור: זה מתחיל קודם כל במעמד המורה, ואנחנו לא יכולים לצפות לתוצאות.

מיכאל מלכיאור: אז יהיה חינוך, אבל זה יהיה חינוך אחר.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה חינוך פרטי, לפי קנה מידה אחר לגמרי.

מיכאל מלכיאור: בתפיסת חיים הניאו-ליברלית הרבה אנשים חושבים, מה רע בתחרות חופשית?

מיכאל מלכיאור: זה דבר טוב.

מיכאל מלכיאור: תסתכלו קצת מסביב לעולם, ותראו את המדינות המתוקנות עם איכות החיים הכי גבוהה, עם השכר הכי גבוה, עם הפערים הכי קטנים בחברה.

מיכאל מלכיאור: למשל במדינות שמהן אני בא הפער בין העשירון העליון לבין התחתון הוא 1:7 לעומת הפער אצלנו שמגיע ל-1:40 כמעט.

מיכאל מלכיאור: במדינות הללו יש חינוך חינם; משקיעים שם בחינוך כי יודעים שכלכלית זה טוב.

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על מוסר, לא על יהדות, לא "על שיננתם לבנכם", לא על "והגדת לבנך" שבמסורת שלנו תמיד היה הדבר הראשון; לא מדבר על יאנוש קורצ'ק ולא על שום דבר – מבחינה כלכלית גרידא עשו את כל הבדיקות והמחקרים.

מיכאל מלכיאור: פה אנחנו לא עושים בדיקות ומחקרים, ואנחנו לא חושבים "מאקרו כלכלה", אלא מה בדיוק ההוצאה לכך היום-מחר.

מיכאל מלכיאור: וברור שחינוך זה לא עניין של "היום-מחר".

מיכאל מלכיאור: זה בקושי עניין של "מחר".

מיכאל מלכיאור: זה עניין של "מחרתיים", של השקעה לטווח ארוך.

מיכאל מלכיאור: ואז מי שנמצא באוצר כבר לא יהיה, תהיה לו משרה אחרת, וזה כבר לא מעניין.

מיכאל מלכיאור: אלה דברי הרקע שלי.

מיכאל מלכיאור: אני אתן לשרת החינוך לפתוח בדברים ונשמע גם את ארגוני המורים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד מודאגים ממה שקורה מסביבנו.

מיכאל מלכיאור: השביתות השבוע לא תרמו הרבה לבריאות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד רוצים לשמוע איפה זה עומד בדיוק במשא ומתן, וכוועדת חינוך אנחנו רוצים לעזור בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: העמדה הנחרצת שלנו היא שחייבים לשנות לגמרי, ואם זה לא ייעשה עכשיו חבל, על הזמן אחר-כך.

יולי תמיר: אני מסכימה עם כל דבריו של היושב ראש.

יולי תמיר: אני רוצה להדגיש שלושה דברים מרכזיים בשלב שאנחנו נמצאים בו.

יולי תמיר: דרך אגב, יש פה נציג של האוצר?

יהודית גידלי: בדרך כלל, כן.

יולי תמיר: שאלתי את השאלה לא בכדי, כי המצב הנוכחי, לפחות מבחינתו של משרד החינוך, הוא מצב בעייתי שמפקיד בידי משרד החינוך את האחריות, אבל נותן למשרד האוצר את הסמכות לקבוע את התנהלותו של המשא ומתן.

יולי תמיר: אני אומרת את זה כי לא רק בתחום הזה, אבל גם בתחום הזה, משרד החינוך נמצא בין הפטיש לסדן: ברמה הפרופסיונלית אנחנו יושבים עם הארגונים ונמצאים אתם בהסכמה מאוד משמעותית; ברמה התקציבית אנחנו לא יכולים לנהל את המשא ומתן הזה בכוחות עצמנו – גם לא אם היינו יודעים מהו סל המשאבים שעומד לרשותנו, ואנחנו מסוגלים להגיע אתו להסדרים או להסדרי ביניים, ולכן קצב המשא ומתן ואופי התנהלותו לא נשלטים בידי משרד החינוך.

יולי תמיר: לדעתי, צריך פעם לחשוב על כל המהלך הזה שמפריד את המשרד מתחומי האחריות שלו באופן שלא מאפשר לו לשלוט בהם.

יולי תמיר: לכן כולם יוצאים מופסדים מהתהליך הזה: קודם כל התלמידים, כי התהליך לא מתנהל על מי מנוחות – יש שביתות, ויש קשיים; שנית, המערכת המקצועית נפגעת; ושלישית, שוב כולנו נמצאים סיטואציה שאנחנו נתונים בידי גורם שהוא לא פרופסיונלי מבחינת מערכת החינוך.

יולי תמיר: אין ויכוח היום, גם לא ציבורי, על כך ששכרם של המורים הוא בלתי ראוי.

יולי תמיר: אם נעשה היום סקר נמצא ש-90% עד 100% מהציבור חושב שצריך להעלות את שכר המורים ולשפר את מעמדם.

יולי תמיר: אני גם מאוד שמחה שבאנו להידיינות הנוכחית מתוך ראייה לא רק של נושא השכר.

יולי תמיר: יוסי ורסמן ורן ארז שהגיעו אליי בתחילת הדרך הציגו את דבריהם והתוו מתווה כולל של שינוי במערכת החינוך.

יולי תמיר: כיוון שמדובר בעלויות לא קטנות חשוב לומר שהנושא הוא לא רק שכר ושחיקת שכר; הנושא הוא תבנית אחרת של מערכת הלימודים בבתי-הספר, שכוללת מספר נושאים: הארכת יום הלימודים, הארכת השהות של המורה בבית-הספר, הפנמת המטלות המוטלות עליו כעת, לתוך המשכורת שלו.

יולי תמיר: במשך השנים חל עיוות באופן קביעת השכר של המורים, ובעקבות הירידה בשכר נבנתה מערכת לא אפקטיבית ולא יעילה.

יולי תמיר: כיוון שהשכר הוא נמוך, וכיוון שהרבה מהתגמולים הם דרך שעות, ההבחנה בין שעות לבין שכר היטשטשה.

יולי תמיר: במובן הזה המערכת לא מתנהלת בצורה הכי טובה והכי יעילה שהיא הייתה יכולה להתנהל.

יולי תמיר: אם היינו מבחינים בין שני הדברים הייתה לנו גם שקיפות רבה יותר, יכולנו לנהל נכון יותר גם את השעות וגם את השכר.

יולי תמיר: חלק מהמהלך הנוכחי נועד למטרה הזאת – שתהיה תפיסה של עבודת המורה כמכלול ושכר הולם שלא יביא יותר למצב המביש עבור כולנו ששכר המורים נמצא בתחתית סולם השכר, כפי שהוא היום.

מיכאל מלכיאור: את יכולה לפרט קצת יותר איך בדיוק היית רוצה לראות את החבילה?

יולי תמיר: בעניין הזה גם הסתדרות המורים וגם ארגון המורים העל-יסודיים שמו על השולחן הציבורי הצעה לשינוי.

יולי תמיר: כרגע אני לא חושבת שצריך להחליט פה בוועדה אם זה יהיה 38 או 37 או 40 שעות.

יולי תמיר: אבל המבנה הכולל הוא יותר שעות שהות בבית ספר, ובעקבות כך יום הלימודים יכול להתארך, והגדרה נכונה של מטלות המורה שכוללות מספר אלמנטים: הוראה פרונטלית, הוראה פרטנית, הכנת שיעורים ומטלות נוספים שהמורים לא מתוגמלים עליהם היום.

יולי תמיר: זאת אומרת, המטרה היא לבנות תפיסה של משרה, שכוללת את כל המרכיבים.

יולי תמיר: אומרים בצדק ארגוני המורים, שהתפיסה שהמורה עובד רק בשעות שבהן הוא ניצב מול כיתה היא תפיסה לא נכונה; הוא מכין שיעורים, הוא עושה ביקורי בית, הוא הולך לתלמידים, הוא נותן שיעורים פרטניים, הוא מסייע כשצריך, הוא עובד מהבית מהאינטרנט, מחזיר תשובות ובודק עבודות.

יולי תמיר: צריך להכליל את הדברים האלה בתוך התפקיד, כמו שקורה בתפקידו של חבר כנסת.

יולי תמיר: הרבה פעמים אמרו לנו שאנחנו נמצאים כאן מעט שעות, ואנחנו אומרים שהשעות שאנחנו נמצאים בוועדות או במליאה הן לא העבודה היחידה שלנו.

יולי תמיר: אותה תמונת עולם, צריכה להיות נכונה גם לגבי המורים.

יולי תמיר: מתוך המכלול השלם הזה של עבודה, יהיה גם מכלול שלם של שכר.

יולי תמיר: זאת הזדמנות חד-פעמית ששני הארגונים מוכנים לחשוב בתפיסה הזאת, שהיא מפתח לשינוי אמיתי - -

מיכאל מלכיאור: זאת ההצעה של "עוז לתמורה".

יולי תמיר: גם "עוז לתמורה" וגם "הצד הקובע".

יולי תמיר: יש כאן הישג מאוד גדול שהושג עוד לפני שהתחיל המשא ומתן, וצריך לברך את הארגונים על-כך.

יולי תמיר: אנחנו לא מתחילים את המשא ומתן מהמקום שהוא התחיל בפעמים הקודמות; מתחילים אותו מתוך תובנה שלא רק השכר דורש שינוי, אלא המערכת דורשת שינוי.

יולי תמיר: לכן בצד הפרופסיונלי חילוקי הדעות, לפחות בין המשרד לבין הארגונים, קטנים ביותר.

יולי תמיר: הקמנו צוותי עבודה, ואנחנו בוחנים לעומק את כל אחד מהמרכיבים המרכזיים של השינוי המבוקש.

יולי תמיר: נדמה לי שכולנו גם מבינים שהעלויות של המהלך הזה הן לא פשוטות.

יולי תמיר: העלות הכוללת היא גדולה; אחוז אחד בשכר המורים עלותו כ-170 מיליון שקלים.

יולי תמיר: האוצר רוצה לטעון יותר כי הוא כולל באחוז הזה גם את השלכות הרוחב שלו, אבל מדובר בסכום לא קטן.

יולי תמיר: למרות זאת גם לדבריו של ראש הממשלה כאשר הוא התייחס לנושא וגם בהקשרם אחרים, ואפילו גם בקרב אנשי האוצר, יש הסכמה היום שצריך להקצות את הסכום הנדרש כדי להביא לשינוי, גם אם הוא לא יהיה, כולנו מבינים שהוא לא יהיה חד פעמי, הוא יהיה הדרגתי ומתמשך, אבל הוא חייב להגיע.

יולי תמיר: אנחנו עומדים היום בשלב שאפשר לקרוא לו, השלב שקודם למשא ומתן; בשלב הזה אנחנו מנסים להסיר מסדר היום נושאים שלא נפתרו והייתה הסכמה בין משרד החינוך לבין המורים שאין כל צורך או הצדקה לדחות אותם עד למשא ומתן.

יולי תמיר: יש פה דיון עקרוני.

יולי תמיר: האוצר רצה בהתחלה מצב שעל כל הדברים יידונו רק בתהליך המשא ומתן, שיכול לקחת פרק זמן לא קצר.

יולי תמיר: ארגוני המורים באו בדרישה שלטעמי הייתה צודקת, וכך זה מתנהל עכשיו, שהדברים הקודמים למשא שמיד אמנה אותם, צריכים להיפתר לפני המשא ומתן.

יולי תמיר: על סדר היום שלוש סוגיות: סוגיית השחיקה, סוגיית ההסדר הכולל במשק וסוגיית מכסות פרישה.

יולי תמיר: בסוגיית השחיקה יש שני תת-מרכיבים: מרכיב אחורה ומרכיב קדימה.

יולי תמיר: המרכיב אחורה הוא מרכיב שאין ספק שהמורים צודקים בו, שבמשך זמן ארוך גררו אותם עם נושא חישובי שחיקה.

יולי תמיר: בעניין הזה הגענו להסכמה; מונה בורר שבודק אחורה את החישובים.

יולי תמיר: הוא לא בודק את כל התקופה כי אין עדיין מידע על כל התקופה, אבל הוא בודק אחורה את שאלת השחיקה.

יולי תמיר: כיוון שדין בוררות כאשר הוא מוכרע הוא מוכרע, אני מניחה שכל הצדדים יקבלו את הכרעת הבורר לכשיחליט.

יולי תמיר: עלתה גם שאלה קדימה: איך תוכרע שאלת השחיקה בעתיד.

יולי תמיר: על כך יש טענה מאוד צודקת, שמנגנון השחיקה הנוכחי הוא מנגנון כמעט בלתי אפשרי, והראייה היא שאו שלא משלמים שחיקה או שמגיעים לבורר.

יולי תמיר: ישאל השואל את עצמו איך יש אי הסכמה על שחיקה.

יולי תמיר: לכאורה זה צריך להיות נתון אובייקטיבי, כי מה יש כבר להתווכח על זה, אבל כיוון שמנגנון ההצמדה הוא בלתי אפשרי נשחק תהליך השחיקה.

מיכאל מלכיאור: אבל למה הנחת יסוד היא שבעתיד תהיה שחיקה?

מיכאל מלכיאור: אנחנו פה יוצאים בשביל לעשות משהו אחר, שלא יהיה אותו מצב כמו לפני עשר שנים- -

יולי תמיר: בכל הסכם שכר במשק יש מנגנון שחיקה.

יולי תמיר: היפותטית לחלוטין, נניח שהיינו מוסיפים 100% לשכר המורים, שאלת השחיקה היא שאלה תמידית בכל הסדר שכר כי יש אינפלציה, יש שינויי מדד, ויש שינויים אחרים במשק.

יולי תמיר: לכן שאלת השחיקה היא בלתי תלויה בהסכם הסופי.

יולי תמיר: גם אם ההסכם יהיה לרוח שני הצדדים שאלת השחיקה תלווה אותו תמיד.

יולי תמיר: השאלה היא איך מודדים שחיקה.

יולי תמיר: טענת המורים, להערכתי, היא צודקת, שהשחיקה צריכה להימדד באופן יותר פשוט ובלתי תלוי באוצר.

יולי תמיר: היום יש לפחות שתיים-שלוש הצעות איך למדוד שחיקה עתידית או כחלק מהשכר הממוצע במשק או בהצמדה למדד – דברים שהם אובייקטיביים.

יולי תמיר: הדרישה הפשוטה היא שההצמדה תהיה למשהו אובייקטיבי ולא יצטרכו ללכת לבוררות כי זה באמת דבר מגוחך שכל שנה מתחיל הוויכוח המסורתי מה הייתה השחיקה.

יולי תמיר: הפעם נדמה לי שהאוצר אמר שיש אפס שחיקה, והמורים אמרו 33% שחיקה.

רן ארז: אנחנו דיברנו על 18%-20% שחיקה.

יוסי וסרמן: גם אנחנו על אותו שיעור; אנחנו מדברים על 20%, והם מדברים על 3.5% בשבע שנים – 0.5% בשנה.

יולי תמיר: אלה פערים שלא יעלו על הדעת.

יולי תמיר: מה שאומר שהמנגנון הוא מנגנון לא ראוי כי אם יושבים שני גורמים, כל אחד עם האנשים שלו, והפער ביניהם הוא 20% אז משהו לא בסדר- -

קריאה: עכשיו צריך ועדת בדיקה למנגנון.

יולי תמיר: השאלה השנייה שהיא לא פחות חשובה היא שאלת ההסכם הכולל במשק.

יולי תמיר: אין ספק שאנחנו רוצים שבסוף התהליך הזה השכר של המורים לא רק יגדל, אלא גם יעלה במדרג סולם השכר.

יולי תמיר: פה צריך ללמוד לא את הלקח הרגיל שלומדים מימיו של רבין, שלדעתי, הוא לקח שגוי, אבל אז שכר המורים עלה, מהר מאוד המשק הדביק את השכר, והם נשארו באותו מדרג נמוך.

יולי תמיר: לכן מאוד חשוב, שאם יש הסכם כולל במשק, הוא יהיה מדרגה לפני עליית השכר.

יולי תמיר: כלומר, נאמר אם עופר עיני ישיג עכשיו X אחוזים, הם יינתנו למורים, ואחר-כך תהיה עלייה בשכר כי אחרת אנחנו לא נשנה את המקום שלהם במדרג של השכר.

יולי תמיר: גם בסוגיה הזאת הגענו לפתרון כלשהו.

מיכאל מלכיאור: יש הסכמה?

יולי תמיר: אין עדיין הסכמה, אבל יש הצעות שבעיני הן ריאליות.

יולי תמיר: הנושא השלישי שצריך להתקדם בו זה עניין מכסות הפרישה.

יולי תמיר: זה לאו דווקא הסכם שכרוך בשכר, אבל אם יש משהו שחונק את הגרון שלנו הוא העניין הזה- -

מיכאל מלכיאור: זה עלה כמה פעמים אצלנו.

מיכאל מלכיאור: כמה האוצר מציע?

יולי תמיר: אנחנו עוד לא הגענו למספרים ברורים, אבל יש התקדמות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו דיברנו על 2% - -

יוסי וסרמן: יש החלטה פה אחד של ועדת החינוך על 2%- -

מיכאל מלכיאור: זה מה שאני זוכר.

יולי תמיר: עדיין אין הסכמה על 2%, אבל יש התקדמות.

מיכאל מלכיאור: זה צריך להיות גם אינטרס של האוצר.

נורית ולנסי: מסתבר שזה לא.

יולי תמיר: האינטרס של האוצר הוא מורכב מדי מכדי שנבין אותו.

יולי תמיר: בטווח הארוך צריך לחשוב איך מנהלים את העניינים לא בהפרדה מוחלטת בין האוצר לבין משרד החינוך, כי זה רק מחליש את יכולת ההתקדמות שלנו; שנית, חייבים לפתור מיד את התנאים המקדימים כך שאפשר יהיה להיכנס למשא ומתן ארוך הטווח.

יולי תמיר: אנחנו נמצאים כרגע במצב של הגדרה של היעדים הפדגוגיים המשותפים הפדגוגיים, ולדעתי, נהיה בשלים תוך פרק זמן קצר מאוד להציג אותם.

יולי תמיר: ואז צריך להיכנס למשא ומתן הכולל מתוך ראייה ארוכת טווח וידיעה שאנחנו עושים פה מהלך חשוב.

יולי תמיר: אנחנו בשעת כושר לא רק מכיוון שאני שומעת גם מראש הממשלה וגם מהאוצר נכונות ללכת קדימה, אלא משום שלדעתי יש לנו תמיכה ציבורית מאוד רחבה למהלך הזה, ואנחנו צריכים לנצל את המומנטום ולהגיע להסדר כמה שיותר מהר.

יולי תמיר: תודה.

מיכאל מלכיאור: תודה לך.

מיכאל מלכיאור: רן, אם התחלתי במשפחה אני אמשיך: יש לי בן בסוף י"א, והוא צריך לעשות כל מיני בגרויות.

מיכאל מלכיאור: ביום חמישי שעבר הייתה שביתה, ביום שישי הם לא לומדים, ביום ראשון הייתה שביתה, ביום שני – שביתה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אתה דורש לעשות גשר בפורים שממילא לא לומדים בו, וחופשת פסח בדיוק בעוד שנייה, ובזה נגמר הסיפור.

מיכאל מלכיאור: מכיוון שיש לכם תמיכה בדרישות, ואני גם לא פוסל את הכלי של שביתה שהוא כלי לגיטימי ביחסי עבודה, ולדעתי, גם כשמוצו כל האפשרויות לשינוי משמעותי לא רק במלחמה שאתם נלחמים למען המורים, אלא במלחמה של כלל החינוך במדינת ישראל, יכול להיות שצריכה להיות "אם כל השביתות".

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שלא, אבל יכול להיות שזה יהיה.

מיכאל מלכיאור: אני אישית נותן את מלוא הגיבוי לזה, כי אם לא יהיה השינוי הזה, אז הלך החינוך הציבורי במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: זה פוגע מאוד בתלמידים: בהכנות לבגרות שאומרים שלא רוצים לפגוע בהם.

מיכאל מלכיאור: יש כל-כך מעט ימים בשנה שלומדים בהם, שכל המכלול נראה בסימן שאלה.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין שרוצים לאותת שאתם מאוד רציניים, אבל אתם בעיצומו של מהלך.

מיכאל מלכיאור: אני מעוניין לשמוע את דבריך ואת הקולגה שלך, איפה הדברים עומדים עכשיו מול האוצר.

מיכאל מלכיאור: אולי גם זה יסביר טוב יותר את נחיצות השביתות השבוע.

רן ארז: אני מודה לך מאוד ששאלת את השאלה הזאת.

רן ארז: אני רוצה להשיב עם קצת הקדמה ומבוא להקדמה.

רן ארז: בתחילת דבריך תיארת את מצב מערכת החינוך ומצב המורים בצורה מצוינת.

רן ארז: אף אמרת משפט שרשמתי אותו: "אי-אפשר להמשיך כך".

רן ארז: הגעת להכרה הזאת שאי-אפשר להמשיך כך.

רן ארז: אתה יושב ראש ועדת החינוך, חבר כנסת בישראל אומר: "אי-אפשר להמשיך כך".

רן ארז: אנחנו אומרים את זה כבר מ-2001 ומ-97'.

רן ארז: עובדה שרק עכשיו כשהתחלנו לעשות צעדים ארגוניים, שביתות, עיצומים וכדומה, פתאום מתחילים לדבר על ההצעות שלנו.

רן ארז: כי מאז אוגוסט 2005 מדברים אתנו יפה ולא התקדמנו אפילו במילימטר.

רן ארז: מתי חלה ההתקדמות?

רן ארז: כשהתחלנו לעשות עיצומים.

רן ארז: מתי חלה התייחסות לאלה שלא מקבלים שכר ברשויות?

רן ארז: כשאיימו בשביתה.

רן ארז: כנראה, התרבות הישראלית היא כזאת שלא מתייחסים לאנשים עד שהם לא מתחילים לזעוק, עד שהם לא מתחילים לצעוק.

רן ארז: כולם יודעים שמערכת החינוך היא לא בסדר; כולם יודעים שעתיד הילדים ועתיד המדינה תלוי בחינוך, ובכל זאת ממשיכים לדבר ולא לעשות.

רן ארז: ארגון המורים העל-יסודיים, אדוני, התחלנו כבר בשנת 2000 לעשות רפורמה בעצמנו, כי הרגשנו כאנשי פרופסיה שצריך לעשות את זה.

רן ארז: הרפורמה "עוז לתמורה" שהזכרת זאת עבודה אחרת, עשייה אחרת, הימצאות בבית-ספר 40 שעות, עבודה פרטנית עם הישגים אדירים שאפילו משרד החינוך שבדק והעריך את הרפורמה הזאת לא האמין למה שהוא רואה שם.

רן ארז: ובכל זאת, הדבר הזה נגדע, והיינו צריכים להיאבק נגד דוברת ונגד ליבנת, נגד קיצוצים במערכת החינוך ונגד פיטורי מורים - בזה עסקנו ב-5 השנים האחרונות.

רן ארז: היום ילדים לומדים פחות.

רן ארז: ממשלת ישראל גרמה לקיצוץ של 8.5 שעות לימוד שבועיות בבתי-ספר תיכון- -

מיכאל מלכיאור: יותר מיום בשבוע.

רן ארז: אפשר לומר בצורה אלגורית שהממשלה משביתה את ילדי ישראל יום וחצי בשבוע.

רן ארז: באים ואומרים למה המורים עושים מאמצים ושובתים?

רן ארז: הממשלה משביתה אותם.

רן ארז: ילד שמתחיל היום בכיתה א' יגיע לכיתה י"ב עם מכסת השעות של כיתה י"א – גוזלים ממנו שנת לימודים שלמה.

רן ארז: לא אנחנו – הממשלה.

רן ארז: להגיד, למה המורים עושים שביתה – אנחנו עושים שביתה כדי להזעיק את דעת הקהל הציבורית, כדי שאנשים יבינו שכל אחד משלם מחיר כבד על אוזלת ידה של הממשלה במערכת החינוך.

רן ארז: זאת לא הממשלה הזאת בלבד, זה ממשלות רבות.

רן ארז: אבל היום יש הזדמנות.

רן ארז: גם אנחנו, ארגוני המורים, עברנו אינקובציה; גם הציבור הרחב עבר אינקובציה.

רן ארז: היום כולם מבינים שצריך לעשות שינוי.

רן ארז: והנה, יושבת ועדת החינוך המכובדת כאן עם שרת החינוך לדון בסוגיה הזאת – ואני לא אומר ששר האוצר היה צריך להגיע – אבל לפחות הממונה על השכר או סגניתו.

רן ארז: הם לא הגיעו, כי זה לא חשוב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נביא גם את שר האוצר, אני מבטיח לך.

רז ארז: אני מקווה.

רז ארז: אנחנו עברנו אינקובציה, ולא רק שאנחנו מדברים בפראזות שצריך לעשות כך או אחרת – עשינו זאת שלוש שנים בחמישה בתי ספר והוכחנו שאפשר לעבוד אחרת וגם להיות מתוגמלים אחרת עם תוצאות אדירות.

רז ארז: זהו הופסק.

רז ארז: נניח שזה עולה כסף למדינה; השאלה היא האם המדינה יכולה להגיע למסקנה שמערכת החינוך היא מערכת פרודוקטיבית.

רז ארז: אם מתייחסים למערכת החינוך כאל מערכת לא פרודוקטיבית אז לילדים לא צריך לתת כלום כי הם לא פרודוקטיביים, לפנסיונרים הזקנים לא צריך לתת כלום כי הם לא פרודוקטיביים, ומי שמסתכל היטב רואה שבחינוך לא משקיעים, בבריאות לא משקיעים, בפנסיות לא משקיעים, בקצבאות זקנה לא משקיעים, כי אלה אוכלוסיות לא פרודוקטיביות.

רז ארז: במי משקיעים?

רז ארז: באלה שבאמצע.

רז ארז: איך משקיעים בהם?

רז ארז: מצד אחד אולי מורידים מסים, אבל מצד שני מטילים עליהם עלויות שהממשלה הייתה צריכה לעשות אותם בעצמה.

רז ארז: היום מי שיש לו כסף משלם יותר על בריאות ועל חינוך; מי שאין לו כסף נשאר במצב של חוטב עצים ושואב מים; כי היום יש כבר חינוך פרטי, יש בתי-ספר שמשלמים בהם 14-16 אלף שקל שכר לימוד לשנה נוסף למה שהממשלה נותנת, ואנחנו במו-ידינו נותנים יד להמשך התופעה הזאת.

רז ארז: יש קרוב ל-630 גופים מתערבים במערכת החינוך.

רז ארז: המדינה משתחררת מהאחריות שלה למערכת החינוך, ובזה אנחנו נאבקים.

רז ארז: השביתות שלנו הם שסתום, נורית אזהרה.

רז ארז: בתור אנשי פרופסיה ועם אחריות אישית ומקצועית אנחנו חייבים לומר שבמערכת הזאת לא נוכל להמשיך לתפקד.

רז ארז: הרי כל אחד ואחד בעם הזה היה מבין שרופא היה צריך למחות ולהיאבק אם היו דורשים ממנו לטפל בחולים ולא נותנים לו תרופות.

רז ארז: דיברו בזעם רב איך משתמשים בכלים חד-פעמיים בניתוח חוזר – זה דבר מובן מאליו; אבל זה שבבתי-ספר מלמדים למעלה מ-40 ילדים בכיתה בפחות שעות ודורשים מהם יותר הצלחה בבגרות, זה דבר מובן מאליו, כי זה נס ישראלי – מקצצים ומצליחים יותר- -

מיכאל מלכיאור: גם בנושאים של רווחה לא הייתי רוצה שזה יהיה קנה המידה שלנו.

רז ארז: יש לנו מחויבות גם כלפי חברינו לעבודה, יש לנו מחויבות כלפי הילדים וכלפי המערכת שבה אנחנו עובדים.

רז ארז: אם לא נצליח בדרכי נועם ובדוגמה אישית – עובדה שיזמנו את הרפורמה וביצענו אותה – לשכנע את המדינה שיש להשקיע במערכת החינוך כי מי שלא זורע לא קוצר אחר כך, והזריעה במערכת החינוך היא העתיד של המדינה- -

מיכאל מלכיאור: אתה יכול לומר ספציפית איפה הדברים עומדים, לדעתך?

רן ארז: אנחנו מתקדמים בשני מסלולים במקביל: מסלול אחד הוא בניית רפורמה שאמורה לפתור את בעיות מערכת החינוך מהיום ובשנים הבאות.

רן ארז: זאת רפורמה שצריכה להיות מוסכמת שבה המורים יעבדו אחרת וגם יתוגמלו אחרת.

רן ארז: זה ברור לנו.

מיכאל מלכיאור: לבד מהצוותים ממשרד החינוך אתם עובדים גם עם האוצר בתחום הזה?

רן ארז: אפשר לומר שיושבים ושותים תה וקפה ולפעמים דיאט קולה והולכים הביתה.

רן ארז: אני לא יכול להגיד שלא יושבים, אבל השאלה היא האם הישיבות האלה עקרות או לא, והן עקרות.

רן ארז: יש התקדמות עם משרד החינוך שהוא גוף פרופסיונלי, מדבר אתנו אותה השפה ומבין את הצרכים של מערכת החינוך.

רן ארז: אבל לכל החלטה פדגוגית יש השכלות כלכליות.

רן ארז: אתמול הייתה לנו ישיבה במשרד האוצר, והם שאלו איזו רפורמה אנחנו מוכנים לעשות.

רן ארז: אמרנו מה אנחנו מוכנים לעשות, אבל אנחנו גם רוצים לדעת מה התקציב שהמדינה מוכנה להשקיע.

רן ארז: את זה לא אומרים לנו, לא רוצים להגיד לנו.

רן ארז: סיפרתי להם שלפני כעשר שנים הלכתי לקנות לעצמי חליפה ונכנסתי לחנות בגדים.

רן ארז: התחלתי להסתכל בין הקולבים ובין החליפות לחפש לי משהו.

רן ארז: שאל אותי המוכר אם אפשר לעזור לי.

רן ארז: אמרתי לו שאני רוצה לקנות חליפה; הוא שאל כמה כסף יש לי, ואמרתי לו 1000 שקל.

רן ארז: הוא אמר, הנה, תחפש בקולב הזה.

רן ארז: פה אנחנו יכולים לשבת עם משרד החינוך ולבנות את הרפורמה האופטימלית והאידיאלית ביותר, ובסוף יבוא משרד האוצר ויגיד שיש לו 10%, אז כל הבניין הזה מתמוטט.

מיכאל מלכיאור: אבל יכול להיות שאם תראה חליפה יפה במיוחד, אתה תדאג שזה יהיה יותר מ-1,000 שקל.

רן ארז: אנחנו המורים רוצים לעבוד אחרת, לתת תוצאות אחרות.

רן ארז: ארגון המורים העל-יסודיים הסכים לשכר דיפרנציאלי.

רן ארז: לא עוד מצב שמורה שמחכה לסוף השנה כדי להזדקן בשנה ולהתקדם בוותק, אלא תגמול על-פי תשומות, על-פי תפוקות ועל-פי תפקידים.

רן ארז: עוד לא נשמע כדבר הזה, ואנחנו מוכנים לזה.

רן ארז: אף אחד לא מרים את הכפפה הזאת.

רן ארז: אומרים: המורים לא טובים, המורים שובתים, לא עובדים מספיק, יש להם הרבה חופשות – זה מה שאנחנו שומעים.

רן ארז: לא שומעים מאף אחד פרגון.

רן ארז: ההפך הוא הנכון: מתייחסים אלינו כאל שמרטפים: תחזיקו את הילדים שלנו בבית הספר כדי שנוכל ללכת לעבודה, ממילא אתם לא שווים כלום.

רן ארז: הדברים האלה נאמרו גם בעל פה וגם בכתב מפי כל מיני אנשים שגם יושבים בחדר הזה.

רן ארז: לכן אם ממשלת ישראל רוצה שמדינת ישראל תשתלב בחברה גלובלית, ואם ממשלת ישראל רוצה שמדינת ישראל תוכל לשרוד במזרח התיכון עם כל-כך הרבהה בעיות מסביב, היא צריכה להשקיע בחינוך.

רן ארז: בפרס יש פי שישה סטודנטים בטכניונים מאשר בישראל.

רן ארז: כמות הופכת לאיכות.

רן ארז: פה מעלים את שכר הלימוד של הסטודנטים.

מיכאל מלכיאור: ממה שראיתי בעיתונות התרשמתי שתביעות השכר שלכם היו מאוד צנועות.

מיכאל מלכיאור: אני באמת יודע מה השכר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נדרוש הרבה בשביל המשרד, אז אני רוצה לדעת- -

רן ארז: אם אני אגיד לך שאנחנו דורשים הכפלת שכרו של המורה זה נשמע מזעזע.

רן ארז: אבל כששכר המורה המתחיל אחרי 4 שנים באוניברסיטה הוא 2,800 שקל ברוטו במשרה מלאה, נראה מוזר שלמורה כזה יכפילו את שכרו ונדרוש ממנו להיות הרבה שעות בבית-הספר- -

מיכאל מלכיאור: לא נראה מוזר.

רז ארז: כאשר אנחנו מדברים על שינוי מבנה השכר שלנו ומבנה העבודה שלנו אנחנו שואפים להכפלה.

רז ארז: אתה יודע על מה מדבר אתנו משרד האוצר?

רז ארז: על 10%, 5%, 7%.

רז ארז: עופר עיני יקבל אולי 7%.

רז ארז: על זה הם מדברים אתנו.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: כבר כמה פעמים קיימנו דיונים בנושא הזה, אבל כמו שאדוני הנכבד אמר, אין אפשרות להתקדם אם לא יעשו שינויים דרסטיים במערכת ויעלו את משכורות המורים.

אלכס מילר: אני למשל סיימתי את התואר שלי בהוראת אלקטרוניקה.

אלכס מילר: אני לא חושב שיש מישהו מהכיתה שלי השתלב בהוראה, כולם הלכו להיי-טק כי שם יותר משתלם.

אלכס מילר: זה אחד הדברים שצריכים לבחון; אותם פרחי הוראה שמסיימים במקצועות טכנולוגיים, ויש להם הזדמנות לא להיות מורה, הם הולכים לכל מקום אפשרי רק לא להוראה.

אלכס מילר: אתמול היינו במועצה להשכלה גבוהה, ואני העליתי עניין שהועלה בוועדת דוברת.

אלכס מילר: אמנם אני לא מסכים עם כל המסקנות של הוועדה, אבל היו שם כמה הברקות, כגון החלפת התואר B.ED ל-B.A עד שנת 2009.

אלכס מילר: נאמר לנו שההחלטה הזאת היא בידייך, גברתי השרה – מי שמכריע בעניין הזה זאת את.

אלכס מילר: זה יכול לשפר את התדמית של הבוגרים שמקבלים תואר B.A.

אלכס מילר: כי גם השם של התואר משפיע מאוד על אנשים שרוצים להשתלב בהוראה.

אלכס מילר: אני רוצה להתייחס לאותם צעירים שמסיימים היום מוסדות להכשרת מורים וצריכים להשתלב בהוראה.

אלכס מילר: יכול להיות שאם אין אפשרות לשלב אותם במערכת כמורים מן המניין כדאי לחשוב על אפשרות לשלב אותם כמתרגלים כמו באקדמיה, לפחות בשלב הראשון.

אלכס מילר: אולי צריך לחשוב על האפשרות הזאת כדי להוריד עומס מהמורים עצמם בכתיבה ובבדיקה של מבחנים ולתת למורים עוד כמה שעות להיות עם תלמידים בעבודה פרטנית, אחד מול אחד.

אלכס מילר: מלבד זאת גם לתגמל את אותם צעירים שיוצאים מהמוסדות ולתת להם להשתלב בתוך המערכת ולא להפיל אותם ישירות לעבודה מול הילדים, אלא לאט לאט להכניס אותם למערכת ולאפשר להם להשתלב.

אלכס מילר: אחר-כך הם יוכלו להיכנס עם ניסיון.

אלכס מילר: מכיוון שיש לנו בעיה להגדיר את עניין שכר המורים, יכול להיות שצריך לחשוב על תוספת של שירותים, לא רק בכסף.

אלכס מילר: יכול להיות שצריך לחשוב להוריד מ-12 שנות לימוד ל-11 שנות לימוד.

אלכס מילר: גם זה יכול לעזור בסופו של דבר.

אלכס מילר: לדעתי, אין הבדל גדול בין לימודים של 12 שנות לימוד ל-11 שנות לימוד, אבל זה חיסכון בשנה ובשעות, ובשעות האלה אפשר לתגמל את המורים שנמצאים היום במערכת.

אלכס מילר: אם תעשו בדיקה בכל העולם אני בטוח שתמצאו גם מדינות שלומדים בהן 10 שנים, ועדיין מצליחים, ויש הצלחה גדולה בהן- -

מיכאל מלכיאור: איפה, בסנגל?

אלכס מילר: אפשר לבדוק את זה.

מיכאל מלכיאור: אני קצת מכיר את העולם, הסתובבתי בכמה מדינות.

אלכס מילר: גם ברוסיה למדו 10 שנים, אחר-כך 11.

אלכס מילר: זאת אפשרות.

אלכס מילר: זה חיסכון של שעות- -

מיכאל מלכיאור: כבר קיצצו הרבה יותר בשעות שהורידו.

אלכס מילר: אני לא מתכוון שצריך לקצץ על חשבון השנה, אני אומר, קחו את מה שאתם משקיעים בשנה, תגדילו את מספר השעות בכיתות המוקדמות, ואת הכסף הזה אפשר להשקיע במורים ולהגדיל את המשכורת בצורה משמעותית.

אלכס מילר: אם אתם אומרים שזה יכול לגרום לכך שלא נוכל לגייס את הילדים האלה אז תיקחו את השנה בין הגיוס לבין השחרור ותעשו מקצה שיפורים לאותם ילדים שלא הצליחו בבגרויות, תעשו הכנה לאקדמיה, תנו להם להתקבל לאקדמיה כדי שהם יהיו רגועים בצבא, ויוכלו להיכנס אחר-כך למוסדות.

אלכס מילר: אפשר לשחק עם זה.

אלכס מילר: יש הרבה דברים שכדאי לבדוק.

אלכס מילר: אני רוצה להתייחס למורים שעלו ארצה, שלא מתחשבים בסטז' שלהם, ויש להם ניסיון של עשרות שנים בהוראה.

אלכס מילר: צריך להתחשב לפחות בכמה שנים כי האנשים האלה עלו ארצה, לימדו בארגנטינה, ברוסיה.

אלכס מילר: אלו אנשים בעלי נסיון, צריך להתחשב בזה.

אלכס מילר: ברשויות מקומיות יש עניין שברגע שבבית-ספר יורד מספר התלמידים בכיתה ממה שהיה, פתאום מחליטים לסגור את בית-הספר משיקולים פנימיים- -

קריאות: כלכלי.

אלכס מילר: בדקנו את זה, אין שם עניין כלכלי.

מיכאל מלכיאור: כל העניין הזה הוא לא כלכלי.

מיכאל מלכיאור: כל מה שאנחנו מדברים עליו בחינוך, הוא לא כלכלי, הוא תקציב של היום; הוא כלכלה, הוא לא מאקרו כלכלה, הוא לא הגיון כלכלה, לא כלכלה חברתית ולא קפיטליסטית.

מיכאל מלכיאור: שום דבר.

אלכס מילר: אם נסתכל 30 שנה קדימה כל השקעה היום תחזק את המדינה שלנו.

אלכס מילר: בלי זה אנחנו נמצא את המדינה מידרדרת בהשכלה משנה לשנה.

אלכס מילר: לא נוכל לתת בעוד 20-30 שנה אלטרנטיבה לשוק העולמי, ולא תהיה בכלל אלטרנטיבה למדינה.

אלכס מילר: לכן אם לא נשקיע בחינוך היום לא תהיה לנו מדינה.

אלכס מילר: צריך לחשוב ולעשות כל דבר אפשרי; להקים ועדה בין-משרדית.

אלכס מילר: יש לנו בעיה של נשירה של ילדים, אז למצוא איפה הבעיה ולשלב את משרד הרווחה, את משרד התמ"ת, את משרד הבריאות – כל המשרדים.

אלכס מילר: לא להפיל את זה רק על משרד החינוך.

אלכס מילר: אני בטוח שבכל משרד יש אופציות, אבל צריך להכריז על מצב חירום ולפתור אותו.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו מידרדרים משנה לשנה.

אלכס מילר: בסופו של דבר מגיעים למצב שמורים צריכים להשבית, למחרת ישביתו ההורים, אחר-כך ישביתו ילדים, הסטודנטים.

אלכס מילר: כל המדיניות של החינוך במדינת ישראל צריכה לשבות בשביל להשיג דברים הכי מינימליים שאפשר לחשוב עליהם.

אלכס מילר: אז עם כל הכבוד צריכים להתעורר ולהתחיל לעבוד.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: מר וסרמן, אולי תוכל להתייחס לדברים בדברים שלך.

יוסי וסרמן: כל מה שאמרו קודמיי מדויק.

יוסי וסרמן: אנחנו מדברים על זה הרבה מאוד זמן, אבל מעט מאוד נעשה.

יוסי וסרמן: המצב היום הוא שאין יותר חמור ממנו, ואי-אפשר להמשיך בכך יותר.

יוסי וסרמן: היום המורים בורחים מהמערכת, המכללות ריקות, החינוך הפרטי מתחיל לשגשג וישגשג עוד; מקצוע ההוראה צריך להיות תשתית לאומית לעצם קיומנו, וכל אחד אומר שהוא חשוב, אבל שום דבר לא נעשה.

יוסי וסרמן: אני נוטה להסכים יותר לדברי אדוני, ואני לא מדבר על שביתה היום ועוד שביתה אחת מחר.

יוסי וסרמן: אני מתחיל להשתכנע שבמצב הנוכחי, אם לא תהיה תזוזה מהירה, צריך יהיה לסגור את מערכת החינוך, אולי לחודשים רבים.

יוסי וסרמן: יכול להיות שאחרי זעזוע נוראי כזה אולי נתחיל הכל מחדש.

יוסי וסרמן: כרגע על-פי מה שמתנהל בשנים האחרונות, כפי שאני רואה ומתרשם אנחנו נותנים גז בניוטרל.

יוסי וסרמן: אנחנו לא צועדים ולא מתקדמים.

יוסי וסרמן: ייתכן מאוד שהפתרון הוא סגירת מערכת החינוך.

יוסי וסרמן: אם לא תהיה החלטת ממשלה שיש להתחיל מיד בשינוי ובשיפור מערכת החינוך, במתן מעמד אחר לעובדי ההוראה ותנאים פיסיים משופרים והשקעה במערכת החינוך – אם לא תהיה החלטת ממשלה למתן עדיפות למערכת החינוך, אני חושב שלא נתקדם, ואם נתקדם ההתקדמות תהיה קטנה מדי.

יוסי וסרמן: כפי שאני שומע בצורה לא רשמית מאנשי משרד האוצר, אם נקבל 25% או 30%, זה לא זה.

יוסי וסרמן: זה פשוט לא זה.

יוסי וסרמן: אנחנו צריכים לקבל תוספת של מאה אחוזים לשכר.

יוסי וסרמן: היום שכר ממוצע של מורה עם תואר אקדמי וותק של 15 שנה הוא כ-7,000 שקלים ברוטו.

יוסי וסרמן: שכר ממוצע של אקדמאי בשירות המדינה המקביל לו הוא כ-12,000 שקלים.

יוסי וסרמן: אני שואל מדוע.

יוסי וסרמן: מדוע מחנך צריך לקבל כל-כך הרבה פחות מבעל מקצוע במשרד ממשלתי?

יוסי וסרמן: מדוע?

יוסי וסרמן: אני מאשים גם עצמנו לדורותינו שהרשינו שזה יקרה.

יוסי וסרמן: אני מאוד מתון, ואני ממתין ואני מנהל משא ומתן, אבל מיום ליום ככל שהזמן עובר, אני יותר מתקרב לתפיסת השכנוע העצמי שלנו – ואנחנו מייצגים את רוב מורי ישראל מגן הילדים ועד המכללה כולל החינוך המיוחד.

יוסי וסרמן: אנחנו מגיעים להכרה שאדוני צודק שאולי צריך את אם כל השביתות.

מיכאל מלכיאור: אני לא אמרתי את זה.

מיכאל מלכיאור: אמרתי שזה עלול לקרות, ואנחנו עשויים להגיע למצב שגם נתמוך בזה.

יוסי וסרמן: אני לא אמרתי שאני עושה זאת מפני שאדוני אמר לעשות זאת.

יוסי וסרמן: אמרתי שאנחנו מנהלים משא ומתן והכל הולך באיטיות רבה.

יוסי וסרמן: לא שואלים את משרד החינוך.

יוסי וסרמן: יש לנו שרה שמאוד רוצה לעזור, ומאוד רוצה לקדם.

יוסי וסרמן: לא שואלים את משרד החינוך.

יוסי וסרמן: בשלב זה מדברים על תשלום חובות העבר משנת 1999 ועד 2001.

יוסי וסרמן: אנחנו עכשיו ב-2007.

יוסי וסרמן: הסכם השכר מתנהל באיטיות גדולה מאוד.

יוסי וסרמן: מחכים לעופר עיני שהוא גדול הרבה יותר.

יוסי וסרמן: לא נותנים למורים כמעט שום דבר.

יוסי וסרמן: ביקשנו שייתנו לנו מקדמה על חשבון מה שיגיע למורים כדי שנוכל להתחיל לדבר על רפורמה.

יוסי וסרמן: אנחנו מעוניינים ברפורמה במערכת החינוך.

יוסי וסרמן: יש להסתדרות המורים התוכנית "הצעד הקובע"; יש לארגון המורים התוכנית "עוז לתמורה", ושתיהן דומות מאוד.

יוסי וסרמן: אנחנו נוביל יחד עם השרה רפורמה במערכת החינוך.

יוסי וסרמן: אנחנו רוצים לתת הרבה וגם לקבל, וכשנקבל אנחנו לא באים לקבל בתור מקבצי נדבות, אלא בתור אנשים שעתיד המדינה הזאת חשוב להם.

יוסי וסרמן: החינוך הוא התשתית החברתית הקיומית, אבל לא מכירים בזה.

יוסי וסרמן: ממשלות ישראל לדורותיהן דיברו גבוהה-גבוהה, ולא עשו שום דבר.

יוסי וסרמן: רבין ז"ל אמר: "החינוך תשתית לביטחון", וגם נתן.

יוסי וסרמן: אבל נתן לכולם, ובתוך שלושה שבועות לא נודע כי בא אל קרבו.

יוסי וסרמן: נשחק.

יוסי וסרמן: חייבים לעשות עכשיו מעשה שאינו בשגרה, לא בצמוד לארגוני עובדים אחרים, כי שום דבר לא ייצא מזה, חייבים לתת ייחודיות לחינוך.

יוסי וסרמן: לצערי הרב, אם זה לא ילך – לשבות שביתת אזהרה והתרעה זה חשוב כשלעצמו כי המורים זועקים, אין להם עוד סבלנות.

יוסי וסרמן: כנראה, נהיה חייבים לקבל החלטה במוסדות הסתדרות המורים שאם אנחנו נאבקים אנחנו ניאבק מאבק איתנים זמן רב מאוד, אולי חודשים.

יוסי וסרמן: הכינונו תשתית למורים שלנו שיוכלו להתקיים בתקופה הזאת.

יוסי וסרמן: כי במצב הנוכחי אני לא רואה איך אנחנו מקדמים את הנושא.

משה גפני: מי מנהל את הקמפיין הזה שאולמרט יעשה דבר אחד, שזה החינוך?

רן ארז: אני.

משה גפני: זה טוב, מכיוון שגם את זה הוא לא יעשה.

רן ארז: אני מציע לו.

משה גפני: חשבתי שזה קמפיין משותף לשניכם.

יוסי וסרמן: לכל אחד מאתנו יש קמפיין משלו.

מיכאל מלכיאור: הבנתי שגם האוצר נמצא כאן.

משה גפני: יש תופעה מאוד משונה מבחינת סדר הישיבה בדיון; אנשים האוצר בוועדות הכנסת יושבים מאחור, ובדיונים בממשלה הם יושבים קדימה – למה השוני הזה?

משה גפני: כנראה, יש להם הוראה.

משה גפני: אתם אשמים בבעיה הזאת, לא ראש הממשלה ולא שר החינוך – משרד האוצר אשם.

משה גפני: אתה מנהל קמפיין על אולמרט, נהל קמפיין על משרד האוצר.

רן ארז: משרד האוצר לא יכול לנהל מדיניות משל עצמו בלי לקבל הוראות- -

יולי תמיר: נדמה לך.

יולי תמיר: רן, המדינה מנהלת מדיניות נפרדת משל האוצר, והאוצר תמה על כך ולא מבין איך זה יכול להיות.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה לשמוע את משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: נשמח לשמוע מה אתם מציעים כי בכל זאת עלו דברים מאוד רציניים.

מיכאל מלכיאור: גם אם אנחנו באווירה של חודש אדר, מצב החינוך הוא באווירת חודש אב.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא אם אתם באמת מבינים את זה, ומה ההשלכות העמוקות שאתם מפיקים מזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מזלזלים במעמד שלך, אנחנו מבינים ששר האוצר בעצמו יצטרך לתת תשובות.

מיטל פויירשטיין: אני עובדת באגף הממונה על השכר- -

יולי תמיר: אדוני יושב ראש הוועדה, נדמה לי שכשאתם מבקשים משר לבוא לוועדה מן הראוי שיבוא לפחות הממונה על התקציב.

יולי תמיר: מיטל היא בחורה טובה וישרה וגם חפצה טוב, אבל זה כמו שהייתי שולחת לכאן את הסגן השלישי של ציון שבת.

יולי תמיר: כשיש ישיבה בדרג שרים, היא צריכה להיות לפחות בדרג הממונה על השכר והממונה על התקציבים, כי אחרת אין שום משמעות לכך שאנחנו מדברים אל עצמנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להיות הגון.

מיכאל מלכיאור: חוץ מרצון כללי, לא ביקשתי משר האוצר להגיע לישיבה הזאת- -

יולי תמיר: מישהו בכיר יותר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה את זה.

מיכאל מלכיאור: זה הנושא המרכזי שלנו, זה לא דיון אחרון, וברור שצריך להיות השר והממונה על השכר, אבל מאחר שהיא הגיעה, ואני בטוח שהיא למדה היטב את גישת האוצר לנושא, אני רוצה להבין את עמדתם.

מיטל פוירשטיין: כבר מספר חודשים אנחנו מקיימים משא ומתן אינטנסיבי עם ארגוני המורים.

מיטל פוירשטיין: ב-24 בינואר הייתה פגישה בין שר האוצר לבין הארגונים, ומאז הם מקיימים ישיבות רצופות ואינטנסיביות.

מיטל פוירשטיין: הם העלו מספר נושאים שבוערים להם יותר, ובהם אנחנו מתרכזים כרגע, כשכל הבעיות שהם העלו עומדות על הפרק.

מיטל פוירשטיין: יש גם התקדמות יפה במספר נושאים שהם העלו כחשובים להם כרגע.

מיכאל מלכיאור: רן ארז הביא משל החליפה.

מיכאל מלכיאור: מה התקציב שעומד לרשות הנושא החיוני לקיומה של מדינת ישראל?

מיכאל מלכיאור: כמה יש לכם בחשבון לצורך הכולל של העניין הזה.

מיטל פוירשטיין: המשא ומתן לא מתנהל בצורה כזאת שקודם אנחנו מודדים את העלות של הרפורמה- -

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על מה שאתם מדברים בחדר המשא ומתן, פה אתם מציגים את גישת הממשלה סביב שולחן ועדת הכנסת שאמורה לפקח על מה שקורה בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה שתיכנסי לפרטים.

מיכאל מלכיאור: אתם מבינים שמדובר על עניין לאומי מכריע לכלכלת המדינה ולחברת המדינה.

מיכאל מלכיאור: מה סדר גודל התקציב שאתם מדברים עליו?

מיכאל מלכיאור: אני לא שואל על הפרטים, אתם מנהלים משא ומתן, וזה ברור.

מיכאל מלכיאור: אבל אני חייב לדעת מה עמדת האוצר.

מיכאל מלכיאור: את אמרת שאתם נפגשים, ויש תה ומיצים- -

מיטל פויירשטין: זה לא נכון.

מיכאל מלכיאור: אז תסבירי מה העמדה שלכם לחשיבות הנושא.

מיטל פויירשטין: אנחנו רואים בביצוע רפורמה חשיבות מאוד גדולה, ויש נכונות לתת לזה תקציב.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה כמו בדוברת שתגידו שזאת הרפורמה הכי חשובה בהיסטוריה של מדינת ישראל, אבל תוציאו ממנו הבטחה שזה לא יעלה כסף?

יולי תמיר: ממני את ההבטחה הזאת הם לא יוציאו, וזה אולי חלק מהקושי.

מיטל פויירשטין: זה ברור שרפורמה תעלה כסף- - -

מיכאל מלכיאור: ומה סדר הגודל התקציבי?

מיטל פויירשטין: אני לא יכולה לפרט.

מיכאל מלכיאור: למה לא?

רונית תירוש: מכיוון שהם במשא ומתן.

יולי תמיר: אני מבינה את העמדה שלא נוקטים במספרים.

יולי תמיר: אבל יש כעת שלוש סוגיות שעומדות על סדר היום; אני רוצה לדעת מדוע האוצר דוחה את ההצעה לשנות את אופן ההצמדה.

יולי תמיר: זה לא עניין סודי, זה לא עניין של משא ומתן; ומדוע משרד האוצר לא מתחייב עכשיו על מכסות פרישה.

יולי תמיר: אלה שתי שאלות שלא נוגעות למשא ומתן עתידי, וגם אין להם השלכות רוחב.

יולי תמיר: כשבאנו אליכם אמרנו שאנחנו מבינים את כל המורכבות, והסיסמה של השלכות רוחב מוכרת לנו היטב.

יולי תמיר: לשתי הסוגיות הללו אין שום השלכת רוחב כי מכסות פרישה יש רק למורים, ועניין ההצמדה של המורים ממילא מנותק מכלל המשק.

יולי תמיר: לכן תגידי בכנות, אם זה לא בסמכותך לא נפעיל עלייך לחץ כמובן, אבל האם לאוצר יש נכונות להביא בפנינו באופן ציבורי תשובה לשאלת ההצמדה העתידית ולשאלת מכסות פרישה כשתי סוגיות פתיחה למשא ומתן.

מיטל פוירשטיין: בנושא ההצמדה יש לנו הצעות משלנו, וזה גם נושא שנידון עם המורים.

מיטל פוירשטיין: אין פה התנגדות להצמיד את המורים- -

יולי תמיר: מה ההצעות שלכם?

מיטל פוירשטיין: לתלות את המנגנון הזה בטבלת השכר במחיר כלשהו- -

רן ארז: לא קיבלנו שום הצעה כזאת.

יולי תמיר: אני די מבינה בעניין הצמדות, ולא הבנתי את זה בכלל.

מיטל פוירשטיין: להעלות את טבלת השכר של המורים בעלות מסוימת- -

יולי תמיר: אני שואלת איזה מנגנון הצמדה אתם מציעים כתחליף למנגנון ההצמדה הקיים.

מיטל פוירשטיין: אני מזכירה שברפורמה הוספו דרגות קידום למורים.

מיטל פוירשטיין: באמצעות הדרגות זה יהיה תחליף- -

יולי תמיר: זה לא שייך להצמדה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחרונה, ותגידי אם את לא רוצה לענות.

מיכאל מלכיאור: ברור לך שמצב החינוך יוכרע גם לפי קנה מידה של מעמד המורה שכולל גם רפורמה עמוקה במשרת המורה וכולל מקום אחר לגמרי במדרג השכר הציבורי במדינת ישראל, שהמורה צריך להיות בו.

מיכאל מלכיאור: האם זה ברור לכם?

מיכאל מלכיאור: אם בסופו של דבר המורה לא יהיה במקום אחר לגמרי במדרג השכר הציבורי במדינת ישראל, לא עשינו שום דבר ונתנו את ידינו לחורבן.

מיכאל מלכיאור: האם זה ברור לכם?

מיטל פוירשטיין: זה ברור לנו, בוודאי.

רונית תירוש: אני מנסה לעשות תיאום ציפיות לעצמנו.

רונית תירוש: אתמול קיימתי במסגרת השדולה לקידום החינוך דיון דומה בנושא מעמד המורה, ולשמחתי, שר האוצר כיבד אותנו בנוכחותו, וגם העיד שהוא בא מכיוון שהוא רואה חשיבות לכל השאלות שאתה העלית, והוא מודע לכל הדברים ששאלת כרגע את הפקידות הזוטרה יותר, האם הם אכן מודעים לכך.

רונית תירוש: נכח גם מר יוסי וסרמן ואנשים רבים נוספים מהשטח: מנהלים, היה גם המורה שהתראיין בעיתון.

רונית תירוש: הם שיקפו בפני השר את המצוקות.

רונית תירוש: למעמד כזה יש חשיבות לא משום הציפייה שאנחנו נפתור פה את הבעיות ונגיע כאן לסיום המשא ומתן –אין לכך סיכוי אפילו.

רונית תירוש: אבל אם לא נשתוק, ואם נקיים את כל המפגשים האלו, ונעלה את זה ונקפיד שזה יישאר על סדר היום הציבורי ונצא עם מסרים, ואולי במקרה גם נוכל לאחד מסרים, ולהגיע עם דברים יותר ברורים ויותר ממוקדים – יש סיכוי שזה יתרום במשהו לקידום התובנות, ההבנות ואולי לסיום המשא ומתן, ובא לציון גואל.

רונית תירוש: כך אני רואה את ההתכנסויות הללו, ואני לא מקילה בהן ראש בכלל.

רונית תירוש: באשר למעמד המורה, אם נדמה לנו שהוא בתחתית, אני לא אפתיע, אבל עוד לא הגענו לתחתית.

רונית תירוש: יש עוד גרוע מכך, וזה יקרה בשנים הקרובות.

רונית תירוש: ראשית, כולם יודעים שהמערכת מאוד מבוגרת.

רונית תירוש: כלומר, בני 50 פלוס הם בשיעור בלתי סביר בעליל.

רונית תירוש: בתוך פרק זמן מאוד קצר – שנתיים-שלוש – תצא מסה של מורים מהמערכת, ולעומת זאת לא תהיה כניסה של צעירים למערכת משום שצעירים לא רוצים לבוא למערכת.

רונית תירוש: די להסתכל בנתונים של בוגרי מכללות כמה מהם ממשיכים – ויותר מכך, כמה מהם מתמידים לאחר 5 שנים – נראה שנשארים אחוזים בודדים- -

מיכאל מלכיאור: לפי הנתונים שקיבלנו מה-מ.מ.מ.

מיכאל מלכיאור: כ-50% עוזבים בתוך חמש שנים.

מיכאל מלכיאור: זה קצת שונה בעל-יסודיים מהיסודיים, אבל זה הממוצע.

רונית תירוש: 57% נקלט מיד בתום הלימודים במערכת.

רונית תירוש: 50% מתוך 57% הבוגרים שנקלטים במערכת, גם נושרים.

רונית תירוש: אז עם מה אנחנו נשארים שם?

רונית תירוש: ככל שאנחנו שוחקים את המעמד ומעלים את זה על סדר היום ומביאים את זה למודעות ציבורית יהיו גם פחות שייכנסו למערכת.

רן ארז: הגיל הממוצע מבין המורים בבתי-הספר התיכון הוא 52.

רן ארז: זה רק מאשש את הנתונים שלך.

רונית תירוש: יותר מזה, הנתונים שלי מביאים בחשבון את המגזר הערבי והחרדי שבהם שיעור הגברים גדול בהרבה, וזה מטה את הנתונים לטובה.

מיכאל מלכיאור: וגם הרבה יותר צעירים.

רונית תירוש: בדיוק.

רונית תירוש: זאת אומרת, אם נבודד ונתייחס לחינוך העברי נראה שהשיעור גרוע יותר ומסכן את המערכת.

משה גפני: החינוך החרדי הוא גם החינוך העברי, אבל הוא מטה- -

רונית תירוש: התכוונתי לכך.

רונית תירוש: מה יקרה במצב כזה של מחסור- -

מוטי סמט: צריך להעלות את גיל הפרישה.

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: צריך לתת אפשרות לצאת ולהכניס יותר אנשים עם הטבות.

רונית תירוש: כשיהיה מחסור במורים יקרו שני דברים: ראשית, נוריד את סף הקבלה כי לא נוכל להביא מהחינוך החרדי שבו יש עודפים, לחינוך החילוני- -

שמואל הלפרט: למה לא?

רונית תירוש: לא נוכל, כי בחוק זכויות התלמיד הקפדתם שזה יהיה לפי זרם.

שמואל הלפרט: אנחנו נאפשר למורים חרדיים לבוא וללמד בחינוך הכללי.

יהודית גידלי: ולהפך?

שמואל הלפרט: ההפך אולי לא כל-כך- -

רונית תירוש: מה שיקרה הוא שנוריד את הסף ואת תנאי הקבלה, וכל דיכפין ייתיי וייכנס, וישתלב.

רונית תירוש: בפן השני, במצב כזה אנחנו גם נתפשר על איכויות מקצועיות.

רונית תירוש: דהיינו, מורה שהתמחתה בלימודי עברית, נאמר לה ללמד אנגלית כי אין לנו מורה לאנגלית כרגע; או מורה שהתמחתה בלימודי תנ"ך תלמד אזרחות, ספרות או משהו אחר – אף אחד לא יבוא בשם הדיסיפלינה שהוא התמחה בה וילמד אותה.

רונית תירוש: זה בדיוק מה שיקרה, ומזה אני מאוד חוששת, ואת זה צריך להבהיר למשרד האוצר שימנע מאתנו את הקטסטרופה הזאת.

רונית תירוש: על מה הייתי נלחמת?

רונית תירוש: אני לא רוצה לדבר רק על שכר, על כך כולם הסכימו.

מיכאל מלכיאור: דיברנו פה על המכלול.

רונית תירוש: היום יש לי יותר זמן לקרוא מאשר כשהייתי מנכ"לית ונחשפתי להרבה מאוד מחקרים ומאמרים.

רונית תירוש: אפילו נושא התאורה בכיתה הוא כל-כך משמעותי ללמידה וליכולת ריכוז – מי שם לזה לב?

רונית תירוש: כך גם מזגנים.

רונית תירוש: כלומר הדברים הבסיסיים שצריך לתת לתלמידים - -

יוסי וסרמן: כיסאות.

רונית תירוש: אלה הדברים הבסיסיים שצריכים לתת לתלמידים ולמורים, לא רק התלמידים נפגעים מכך.

רונית תירוש: בנושא הצפיפות, אני מקווה ששרת החינוך תעזור לי להעביר הצעת חוק בנושא זה, עד כה זה לא קרה.

רונית תירוש: אני הבנתי שהאוצר לא יתמודד עם נושא הצפיפות.

רונית תירוש: הבאתי הצעת חוק שפויה לחלוטין שאומרת שבכל שנה נפחית תלמיד אחד, לא יותר.

רונית תירוש: אם היום יש מספר כיתות שיש בהן 40 ילד, בשנה הבאה יהיו כיתות של 39 תלמידים, אם בכלל; שנה לאחר מכן – 38, עד שנתייצב בתום 12 שנה של תהליך ארוך על 28 ילדים בחינוך היסודי ו-32 ילדים בחינוך העל-יסודי.

רונית תירוש: זה נותן גם לאוצר אורך נשימה להתמודד; זה נוצר למשרד החינוך אורך נשימה להתמודד.

רונית תירוש: זה שפוי.

רונית תירוש: החתמתי 64 חברי כנסת, והם אמרו לי למה אחד בשנה, לפחות שניים בשנה.

רונית תירוש: אמרתי, בואו נסתדר על אחד, דיינו.

רונית תירוש: עכשיו מה אומרים בוועדת שרים במשרד האוצר?

רונית תירוש: זה יעלה מיליארדים.

רונית תירוש: אני שואלת אותם מנין הביאו את הנתון?

רונית תירוש: הם אומרים, ממשרד החינוך.

רונית תירוש: אני מודיעה לכם שבמשרד החינוך אין נתון כזה, גם לא יהיה נתון כזה.

רונית תירוש: אי-אפשר יהיה להתמודד במשך 12 שנה עם צפי של צרכים.

רונית תירוש: אי-אפשר, לא יהיו נתונים.

רונית תירוש: לכן כל שנה צריך לבדוק מחדש עם מה מתמודדים, כמה בנייה, אם בכלל וכולי.

רונית תירוש: זה שהממשלה הצביעה שהיא לא הולכת עם החוק הזה, זה גרם לי להיות מאוד פסימית באשר לנכונות שלה להתחיל להתמודד.

רונית תירוש: אומרת השרה בצדק שצריך להתמודד קודם עם הדברים של העבר, של השחיקה, מכסות לפרישה – לא.

רונית תירוש: למה לא?

רונית תירוש: משום שרוצים ליצור סיר לחץ; רוצים שהלחץ יבוא מלמטה, מהמורים כלפי הארגונים – תוותרו להם רק תשחררו אותנו.

רונית תירוש: האוצר יגיד שאם הם לא יעשו את הרפורמה הכללית הוא לא יפתור כל מיני בעיות אחרות.

רונית תירוש: אנחנו נפתור הכל ביחד, זו השיטה.

רונית תירוש: אני לאט לאט מתחילה להיות פחות - - - לממשלה שאני שותפה לה כחברת כנסת.

מרינה סולודקין: ברוכה הבאה.

רונית תירוש: אני לא מורדת מטבעי, אבל זה התפקיד שיש לי, ואני מביאה חוקים שפויים, לכל הדעות.

רונית תירוש: אז לא יכול להיות שלא יתמודדו בשם מספרים מופרכים שמבהילים בגינם את השרים.

רונית תירוש: זה דבר שלא ילך.

רונית תירוש: אני הייתי ממקדת את הדיונים ואת המשא ומתן בדרישה ש-50% מהמערכת יהיו גברים, משום שכדי להביא 50% גברים – לא רק בשם האיזון שחשוב שהילד ייחשף אליו ולא יראה רק נשים מגיל גן ועד גיל 18- -

יוסי וסרמן: זה המצב הנוכחי.

נורית ולנסי: הגברים לא רוצים.

רונית תירוש: - - אבל ההשתמעות המידית להבאת גברים היא להעלות את השכר.

רונית תירוש: אף גבר לא יבוא לפרנס את משפחתו בשכר כזה.

רונית תירוש: מר שמואלי שהיה אתמול בכנס ובדיון שנכחתי בו בהסתדרות המורים אמר דבר נכון:

רונית תירוש: לא לדבר על מערכת שכר לפי שעות, לדבר גלובלית.

רונית תירוש: אי-אפשר לומר שמי שתלמד 23 שעות ולא 24, תקבל כך, ואם היא תלמד 25 ולא 24 היא תקבל אחרת.

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: צריך לקחת משהו גלובלי שהוא משרה, עליה להילחם ולהתעקש בעניין הזה.

רונית תירוש: אני רוצה לומר דבר מאוד חמור שאני מתלבטת אם לומר אותו או לא: אני לחלוטין נגד שביתות.

רונית תירוש: אבל יש לי תחושה יותר טובה מבעבר; יש תנאים רגשיים טובים יותר היום גם בשיתוף הפעולה.

רונית תירוש: אני שומעת גם מהאוצר שהם יותר אופטימיים.

רונית תירוש: אם הפעם לא יקרה מעשה - ולא בקטנות, לא עוד חצי אחוז – אלא שינוי דרמטי מיוחל בהסכמה, אני עלולה להצטרף ליושב ראש בהמלצתו – ואני אפילו לא אומר מה המלצתו כי אני מתקשה לומר את הדברים.

רונית תירוש: אבל זה הסיכוי האחרון שלנו.

רונית תירוש: הסיטואציה שנוצרה היום, הכשרת הלבבות, האמוציות שהתמתנו – אם לא עכשיו, לא יהיה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, חברי הכנסת, נעזור, נהיה חלק מהמאבק, ועם כל הכבוד לאוצר , אי-אפשר לבטל לגמרי את הרצון הקולקטיבי של הבית הזה.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, צריכה להיות פה עמדה עקרונית של כלל מליאת הממשלה בנושא.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שנושא לאומי-אסטרטגי יתמקד בחדר אפור במשרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: להגדיר מה היעד ואיפה המדינה כקולקטיב שמה את זה, זה הרבה מעבר למשא ומתן על שכר שהוא דיון לגיטימי, ומי שצריך לנהל את זה, מנהל את זה.

יולי תמיר: לזכותו של ראש הממשלה אני אומר שהוא נכנס כבר פעמיים למשא ומתן הזה, ומן הוועדה צריכה לצאת קריאה לראש הממשלה להתערב בסוגיה הזאת, כי הדיון מול האוצר יזוז רק בשעה שתהיה התערבות של ראש הממשלה.

יולי תמיר: לצערי, אנחנו רואים את זה כמעט בכל נושא שהאוצר תוקע - מפעל הפיס, השביתה הכללית במשק, וכנראה גם בנושא המורים.

יולי תמיר: המדיניות של האוצר היא לא לתת שום אפשרות לפתרון כי עמדותיו כל-כך נוקשות, וללא התערבות חד-משמעית של ראש הממשלה קשה ללכת קדימה.

מיכאל מלכיאור: אני שוחחתי עם ראש הממשלה על-כך.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהוא מבין את צורך השעה.

מיכאל מלכיאור: ראש הממשלה הוא הקולקטיב של הממשלה- -

מוטי סמט: היה לאחרונה דיון של הממשלה על מערכת החינוך?

יולי תמיר: היה דיון בין ראש הממשלה לבין שר האוצר לביני.

יולי תמיר: ראש הממשלה הביע את המחויבות שלו, ואני בוטחת בו שהוא הולך בכיוון הזה.

יולי תמיר: אבל נדמה לי שהמעורבות הזאת צריכה להיות יותר אקטיבית ומתמשכת כדי שכל פעם הצד הבא לא יתעכב כל-כך ויגרור את חוסר המעש הנוכחי כי ראוי היה להתקדם קדימה.

מרינה סולודקין: ראיתי שארגוני המורים כבר השתמשו בנשק הדין שלכם, והבן שלי בכיתה י"ב היה בבית.

מרינה סולודקין: אני בכלל לא אוהבת את מה ששמעתי היום מהאוצר מכיוון שזה לא רציני.

מרינה סולודקין: אם תהיה שביתה כללית במערכת החינוך לפני-כן אנחנו, חברי הוועדה, צריכים להגיע למשרד האוצר לפגישת עבודה ולשמוע מהם מהתוכניות שלהם.

מרינה סולודקין: אני לא אוהבת שכל 1 בספטמבר יש שביתה- -

יולי תמיר: חוץ מהשנה הנוכחית- -

רונית תירוש: גם 5 שנים קודם לא הייתה שביתה.

רונית תירוש: היו איומים.

יוסי וסרמן: חמש שנים לא השבתנו ב-1 בספטמבר.

יוסי וסרמן: זה בזכותך.

מרינה סולודקין: בכנסת ה-15 כשחבר הכנסת אורלב היה יושב ראש הוועדה הצגתי את הצעת החוק שלי לא לשבות ב-1 בספטמבר.

מרינה סולודקין: לכן לפני כל הדברים נגיע למשרד האוצר, ונדבר מכיוון שראש הממשלה לא יכול לעשות את כל הדברים ביחד: גם המלחמה בצפון, גם המלחמה בדרום, גם טיפול בנכים ובחד-הוריות.

מרינה סולודקין: לכן אנחנו צריכים לדעת מה הכוונות של האוצר, ולשמוע מהם.

מרינה סולודקין: יש מנגנון איך לסדר את הדברים.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לבקש שפעם בחמש שנים יעלו את השכר.

מרינה סולודקין: אי-אפשר לשבת כל שנה ולשמוע- -

מוטי סמט: בכמה?

מרינה סולודקין: על זה אפשר לדבר.

מרינה סולודקין: החברה לא מוכנה שכל שנה יהיה אותו דבר.

מרינה סולודקין: צריכים לסדר את הדברים.

מרינה סולודקין: מצד שני, אני שומעת כאן על תנאים, על העלאת השכר, להיצמד לזה או לזה.

מרינה סולודקין: אני לא שומעת דברים חשובים ברפורמה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו דיברנו על זה בהרחבה.

יולי תמיר: אני פתחתי בזה, את פשוט לא היית כאן.

יולי תמיר: אשמח לדבר על זה בארבע עיניים.

מרינה סולודקין: אני מבקשת דבר אחד: לא לשלוח זוטרים וחדשים.

מרינה סולודקין: ישבתי בוועדה לביקורת המדינה – כל האלופים היו שם בעניין הטרדה מינית בצבא.

רונית תירוש: אני רוצה לנחם אותך ולומר לך שאתמול שר האוצר היה, וגם לא אמר כלום.

מרינה סולודקין: זאת שיטה.

מוטי סמט: את אומרת לא לשלוח חדשים, גם שר האוצר חדש.

יוסי וסרמן: אנחנו מוכנים להציג בפני חברי הוועדה וחברי כנסת נוספים את הצעות הרפורמה שלנו במצגת.

יוסי וסרמן: אם תהיה לנו אפשרות נעשה זאת.

מרינה סולודקין: זה הצעות, אנחנו רוצים לדעת למה מוכנים.

יוסי וסרמן: פנינו לוועדה בעניין זה.

מיכאל מלכיאור: זה לא עוד איזה נושא, לא על זה דובר.

מיכאל מלכיאור: דובר על הצלת החינוך הציבורי במדינת ישראל היום.

מיכאל מלכיאור: השכר של המורים ירד כל-כך.

מיכאל מלכיאור: זה עולה הרבה כסף, כי יש 130 אלף מורים.

מיכאל מלכיאור: לכן זאת אסטרטגיה לאומית.

מיכאל מלכיאור: זה לא יכול להיות תלוי גם לא על הממונה על השכר, לא הוא נבחר לתפקיד קובע האסטרטגיה הלאומית של מדינת ישראל- -

אראל גלבוע: אני מלשכת עורכי הדין.

משה גפני: מה הקשר בין עורכי דין לבין מערכת החינוך?

מיכאל מלכיאור: כל ילדי ישראל מתחנכים להיות עורכי דין, אתה לא יודע את זה?

מרינה סולודקין: וזה אסון חברתי.

אראל גלבוע: אנחנו עוסקים בחקיקה חינוכית כמו שאר ועדות החקיקה של לשכת עורכי הדין, ואנחנו מקבלים הצעות חוק - - -

משה גפני: זה חידוש מרענן, כי מי שמנהל את מערכת החינוך אלו היועצים המשפטיים.

מיכאל מלכיאור: על זה דנו בישיבה אחרת.

משה גפני: דווקא יפה שהוא מופיע פה משום שהוא חשוב בדיון.

אראל גלבוע: רפורמה מקיפה בבת אחת, לצערי, זה לא יהיה ריאלי מבחינה תקציבית.

אראל גלבוע: מה גם שמהפיחות - -

מרינה סולודקין: בשם מי אתה אומר שזה לא ריאלי?

אראל גלבוע: גברתי, אני מאחל לך שתצליחי לחוקק- - -

מיכאל מלכיאור: מותר לך להגיד את עמדתך, רק אני מבקש שגם לשכת עורכי הדין לא יהיו נציגי משרד האוצר, אבל אם אתה רוצה, בבקשה.

אראל גלבוע: צריך לעשות כאן צעדים, כי מהפכות משאירות חללים בצד הדרך.

אראל גלבוע: צעד ראשון: מינימום הכפלת שכר מורים כדי שהמקצוע יהפוך למגזר רציני; שנית, החינוך הממלכתי בישראל הופרט מזמן – יש עמותות הורים, יש בתי-ספר ייחודיים או עמותות של רשויות מקומיות חזקות שיכולות לממן חינוך לעומת רשויות חלשות.

אראל גלבוע: משרד החינוך כגוף מטה הביא להפרטה מדהימה במערכת החינוך, לפערים אדירים בין בתי-ספר שונים באזורים שונים, וצריך לחזור לריכוזיות בדברים האלה, ליותר שליטה של משרד החינוך כי הפיכת משרד החינוך לגוף מטה פגעה בשוויון בחינוך ובהישגים בחינוך.

אראל גלבוע: אני חולק על דיפרנציאציה בשכר מורים.

אראל גלבוע: זה יביא לכך שמורה שמלמד תלמידים ומחזיק אותם בכוח עד י"ב כדי שלא יהיו עבריינים יקבל פחות תגמול ממורה למתמטיקה בכיתת מחוננים שכל תלמידיו מקבלים ציון 100.

אראל גלבוע: אז איך תבנה את המערכת- -

מיכאל מלכיאור: זה ודאי ייכלל בחשבון.

אראל גלבוע: ארגוני המורים קוראים לחינוך "פרופסיה".

אראל גלבוע: אני מצפה מארגוני מורים ומהסתדרות המורים העברית לקרוא לזה מקצוע חופשי.

אראל גלבוע: יש לדייק במינוח.

אראל גלבוע: כמקצוע חופשי תדרשו חקיקה כדוגמת חוק לשכת עורכי הדין בישראל וחוק רואי החשבון; תדרשו תקנון אתיקה.

אראל גלבוע: מ-1981 בדוח עציוני ארגוני המורים מובילים את המאבק נגד אתיקה מקצועית למורה.

אראל גלבוע: בתקנון האתיקה של ועדת עציוני ארגון המורים העל-יסודיים הכשיל את זה.

אראל גלבוע: תקראו את הפרוטוקול.

מרינה סולודקין: - - -

אראל גלבוע: אני בעד זכות שביתה- -

מיכאל מלכיאור: היה מעניין לשמוע.

משה גפני: אני מסכים עם השרה במאבק שלה בנושא מעמד המורה ומערכת החינוך, אני תומך במאבקים האלה.

משה גפני: אבל במקביל אני מתנגד לה ומוחה על כך שהיא מנהלת משא ומתן בשבת.

משה גפני: אבל במאבקים האחרים על החינוך אני אִתה.

שמואל הלפרט: חשוב שהשרה תדע שאין סימן ברכה על מה שעושים בשבת.

שמואל הלפרט: אם יש כישלונות בחינוך, אחד הדברים העיקריים זה זה.

חיים אמסלם: היא צריכה להאמין בזה, לדעת היא יודעת.

מיכאל מלכיאור: כמות הטלפונים שקיבלתי במוצאי שבת מעיתונאים- - -

חיים אמסלם: לא בטוח שבגלל השבת; זאת גם אווירה של ארץ אוכלת יושביה.

משה גפני: לא.

משה גפני: קיבלנו מאנשים טלפונים על הנושא של שבת.

משה גפני: רוב הציבור בישראל רוצה שישמרו שבת.

משה גפני: דיברנו עכשיו על השבת, לא על "ארץ אוכלת יושביה".

רונית תירוש: עכשיו זה לא הדיון, אתה צודק במאת האחוזים.

משה גפני: אני תומך במאבקים של השרה בנושא החינוך, אבל אני מתנגד לכך שהיא ניהלה משא ומתן בשבת.

משה גפני: אנחנו כאן, לדעתי, מחטיאים את המטרה בעצם העובדה שאנחנו מתחילים לדבר על הסכמי השכר – האם תהיה הצמדה או לא תהיה הצמדה.

משה גפני: אנחנו דנים על מעמד המורה.

משה גפני: מי שחושב שאפשר לנהל מערכת חינוך במדינה כלשהי בכך שיביאו למערכת אנשים שלא מתקבלים לעבודה במקומות אחרים, וכך הם ינהלו מערכת חינוך בשלטון פשוט טועה.

משה גפני: אנחנו הפכנו להיות חברה חומרנית – יש ביניהם גם כאלה שהם אידיאליסטים – אבל העיקרון הוא כזה.

משה גפני: אדם עושה חשבון איך הוא יפרנס את משפחתו, והטובים לא יבואו למערכת החינוך.

משה גפני: מה דורש משרד האוצר מהרשויות המקומיות?

משה גפני: אומרים להם להוציא אנשים לפנסיה, לנעול את המערכת, להביא טובים, ושהמערכת תייעל.

משה גפני: מה אומרים למורים?

משה גפני: ארגוני המורים מתחננים להפריש את המורים המבוגרים החוצה.

משה גפני: אז מנהלים אתם משא ומתן.

משה גפני: אני ניהלתי משא ומתן על החינוך החרדי, ואני משבח את משרד האוצר ואת הממונה על השכר, אלי כהן, ואת הפקידים שם שנתנו לי ארבעה תקנים.

משה גפני: היו יכולים להגיד שלא נותנים גם ארבעה.

משה גפני: ביקשתי 50 רק על התיכוניים- -

קריאות: - - -

משה גפני: משרד האוצר עושה צחוק במערכת.

משה גפני: המערכת אומרת שיש מורים שמבקשים לצאת.

משה גפני: יש מורים שהגיעו לגיל מבוגר, ולכן המערכת רוצה לאפשר להם לעזוב ולהכניס מורים צעירים.

משה גפני: צריך לעשות שני דברים במקביל – דברים שאתם דורשים לעשות בסקטורים אחרים.

משה גפני: בוועדת הכספים אתם אומרים לרשויות להפריש את אלה שהם פחות יעילים, להביא אנשים צעירים, וכך תיתנו להם יותר כסף.

משה גפני: מה אומרים ארגוני המורים?

משה גפני: תנו למורים שמבקשים לפרוש.

משה גפני: אפשר מורים מבוגרים, שיכולים ללכת למקצוע אחר, אם הם עדיין בגיל כזה- -

מיכאל מלכיאור: או שמתחננים לצאת.

משה גפני: לא אמרתי את המילה "מתחננים", אבל אמרתי את מה שאמרת.

משה גפני: אמרו להם: תנו לנו לצאת, להכניס מורים חדשים עם שכר גבוה.

משה גפני: אז מה אתם מנהלים משא ומתן?

משה גפני: פשוט עלוב, מגעיל לדבר על זה אפילו.

משה גפני: אני מתנגד לאם כל השביתות.

משה גפני: מתנגד טוטלית.

מרינה סולודקין: אנחנו ביחד.

משה גפני: אני מתנגד לאם כל השביתות, זה תפקידם של ארגוני המורים: יחליטו, יעשו; לא יחליטו, לא יעשו.

משה גפני: אני לא מתערב בזה.

שמואל הלפרט: במדינת ישראל אפשר להשיג משהו בלי איומים ובלי שביתות?

שמואל הלפרט: בדרכי נועם לא תוכל להשיג שום דבר במדינת ישראל.

משה גפני: אני מתנגד לאם כל השביתות.

משה גפני: אם תחליטו זאת בעיה שלכם.

משה גפני: אנחנו, חברי הכנסת, פשטנו את הרגל, בואו נחזיר את המשכורות שאנחנו מקבלים כל חודש.

משה גפני: אנחנו לא צריכים לשבות.

משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש וחברת הכנסת מרינה סולודקין הן חברות בכירות בקואליציה; גם יושב ראש ועדת החינוך הרב מלכיאור הוא חבר בכיר בקואליציה; הרב אמסלם הוא חבר בכיר בקואליציה, אני לא מדבר על שרת החינוך.

משה גפני: יש דרך מאוד פשוטה, החינוך הוא בראש מעייניכם?

משה גפני: אתם חושבים שעתיד מדינת ישראל הוא החינוך?

משה גפני: תודיעו לראש הממשלה בפתק באמצעות הגברת ממשרד האוצר, שלא יבוא אליכם יותר: או שמשנים את כל המערכת הזאת – לא יהיה משא ומתן על הסכמי פרישה, או שמכפילים את שכר המורים, משנים את כל סדרי העדיפויות או שאין לך הצבעות שלנו.

משה גפני: אל תגידו להם לשבות, את לא צריכה שביתה.

משה גפני: האצבע שלך שווה את וסרמן ואת רן ארז פי מיליון.

משה גפני: אז מה אם הוא יעשה שביתה?

משה גפני: יצעקו עליו.

משה גפני: ההצבעה שלך, חבל על הזמן, ראש הממשלה יבוא להתחנן אלייך.

משה גפני: זה מה שאני מציע.

מיכאל מלכיאור: נעמי ריפתין, בבקשה.

נעמי ריפתין: אני מהמזכירות הפדגוגית בהסתדרות המורים.

נעמי ריפתין: אני מורה בעל-יסודי.

נעמי ריפתין: אני מעריצה את יוסי וסרמן ואת רן ארז שיושבים שנים בישיבות האלה.

נעמי ריפתין: אני 10 שנים מייצגת את הסתדרות המורים בכל מיני תפקידים בוועדות החינוך – רבותיי, הכתובת הזאת על הקיר.

נעמי ריפתין: אני יכולה לצטט לכם ישיבות מימי השר יוסי שריד, מימי השרה לימור לבנת.

נעמי ריפתין: אנחנו כולנו יודעים מה צריך לעשות בעניין השכר, צמצום הכיתות – כולנו יודעים וזה נכון, זה לא פראזות, אבל אנחנו לא עושים את זה.

נעמי ריפתין: הכתובת על הקיר מזמן.

נעמי ריפתין: לי נמאס כמורה, כאמא וכסבתא לשמוע שיש סדר עדיפויות במשק, והחינוך הוא תמיד שם כי זה הרבה מאוד כסף מכיוון שיש 130 אלף מורים.

נעמי ריפתין: יש לנו 1.5 מיליון ילדים שלנו, הם הדבר הכי חשוב לנו, לחיים הפרטיים שלהם ולחיי המדינה שלהם; הם הדבר הכי חשוב לנו לביטחון שלנו.

נעמי ריפתין: הרב מלכיאור, אני מברכת אותך, אמרת דברי אלוהים חיים.

נעמי ריפתין: מספיק להגיד שזה מכפיל כך וכך – לא מעניין אותי כאזרח במדינה הזאת.

נעמי ריפתין: זה המשאב הכי חשוב, תמצאו את סדר העדיפויות.

נעמי ריפתין: יש הרבה שיודעים שיש כסף לדברים האלה, מספיק לתרץ את זה בתירוץ הזה, אני לא מוכנה לקבל את זה.

נעמי ריפתין: מערכת החינוך עובדת על נס שנים, המורים זה משהו מיוחד.

נעמי ריפתין: אנחנו עובדים על נס שהולך ונגמר.

נעמי ריפתין: עכשיו מדברים על תהליך מתמשך וארוך, על עוד משא ומתן – אין זמן לתהליך מתמשך.

נעמי ריפתין: הפתרון הוא ממשלת ישראל, השרה יולי תמיר,

נעמי ריפתין: שאני מברכת ומוקירה, ואני יודעת שהיא חושבת חשיבה נכונה כמו כל הורה ואזרח.

נעמי ריפתין: ממשלת ישראל כמו שאמר פה הרב גפני, צריכה להבין, לעשות למען החינוך, לשנות סדר עדיפויות, זאת צריכה להיות החלטת ממשלה היום- -

רונית תירוש: אולי השרה צריכה לאיים בהתפטרות, אם לא.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה על הדברים הנחרצים ועל קיצור הדברים.

יהודה סקר: אני מצטרף לדברים של חבר הכנסת גפני.

יהודה סקר: אני יושב כאן כבר 7 שנים, וכל שנה אותו דבר.

יהודה סקר: צריך להביא הנה את שר האוצר ואת הממונה על התקציבים כדי לפתור את הבעיות.

יהודה סקר: אני לא מבין על מה יושבים.

יהודה סקר: יושבת פקידות זוטרה שמקבלת הוראות ממנהל אגף תקציבים.

יהודה סקר: הרב מלכיאור צריך להביא הנה את קובי הבר.

יהודה סקר: אני ישבתי אתו בשיחה של כל הלילה, ועובדה שאפשר להוציא תוצאות.

יהודה סקר: לכן אני מציע ליזום דברים ולשבת כל הלילה עד שייצא עשן אפור.

יהודה סקר: אתה יכול לעשות את זה.

חני לידור: אני יושבת ראש הסתדרות המורים בסעיף חיפה.

חני לידור: נאמרו כאן דברים נהדרים, ואנחנו מסכימים עם כל מילה.

חני לידור: 3.5 מיליארד שקלים נלקחו בשנים האחרונות ממערכת החינוך.

חני לידור: אנחנו נמצאים בבור עמוק, אין יותר לאן לרדת.

חני לידור: פנתה אליי השבוע מנהלת ואמרה לי ששתי מורות יצאו המערכת, ואין מורות שיחליפו אותן.

חני לידור: רבותיי, הגענו לבור תחתית אפל.

חני לידור: אין מי שירצה לחזור למערכת החינוך.

חני לידור: כאלה שהיו בתחילת השנה מצאו עבודה במקום אחר, ואמרו תודה רבה.

חני לידור: הם נשארים במקום אחר עם משכורת אחרת.

חני לידור: יש לנו מורים שחוקים ושכר שאין כדוגמתו במגזר הציבורי.

חני לידור: גם הכפלת השכר, הוא עדיין לא משהו של wow.

חני לידור: כשיכפילו את השכר יהיה שכר מכובד, אבל לא wow.

חני לידור: אם לא יהיה פה שינוי מהותי ואמיתי זה אבדון של מדינת ישראל כולה, כי כל מדינת ישראל מושתת על החינוך.

חני לידור: אמנם פוליטיקה היא לטווח קצר של שנה-שנתיים, לצערנו הרב, אבל פוליטיקאי שיבין וייתן את כל כולו למען זה, זה יהיה לדורות, ובעוד 6-10 שנים נראה תוצאות – הצבא יהיה אחרת, הכול יהיה אחרת כאן.

חני לידור: אני מקווה שהפעם כולם כאחד נעשה את המהפך.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: הדין על מעמדו של המורה בישראל הוא דיון חשוב מאוד, ואני מודה ליושב ראש שהעלה את הנושא הזה.

שמואל הלפרט: שמענו דברים קשים מאוד.

שמואל הלפרט: לא יעלה על הדעת שמורים שמשתכרים משכורת כמעט רעב יוכלו לחנך ילדים.

שמואל הלפרט: תקציבי החינוך קוצצו בשנים האחרונות ב-15% בעוד במדינות אחרות העלו את תקציב החינוך ב-15%, וכך נוצר פער של 30% בין מדינת ישראל לבין מדינות אחרות.

שמואל הלפרט: אמנם ישנם בעיות של שכר נמוך, אבל זאת לא רק הבעיה הזאת; הבעיה היא הרבה יותר עמוקה.

שמואל הלפרט: בלי לפגוע חלילה במורים שעושים עבודת קודש במסירות נפש בשכר נמוך, הצלחתו של החינוך במדינת ישראל תלויה במידה רבה באישיותו של המורה.

שמואל הלפרט: הדוגמה האישית והתנהגותו חשובה מאוד.

שמואל הלפרט: המורה חייב לשמש גם דוגמה אישית לתלמיד בהתנהגותו גם מבחינה ערכית ומוסרית, הוא חייב להיות דמות חינוכית, דמות שמקרינה לילדים ערכים, אורחות חיים ומידות טובות, עזרה לזולת.

שמואל הלפרט: חז"ל אמרו: "והיו עיניך רואות את מוריך" – לא רק שומעות את מוריך; המורה חייב להיות דוגמה חינוכית אמיתית בכיתה.

שמואל הלפרט: התלמידים לא טיפשים, הם חכמים מאוד.

שמואל הלפרט: אם יש מורה שמדבר על ערכים, אבל הוא אישית לא נוהג כך, אין שום סיכוי שהתלמיד ינסה לחקות את המורה.

שמואל הלפרט: המורה חייב להיות בן-אדם שתלמידים ינסו לחקות אותו, דמות מוסרית.

שמואל הלפרט: כשהמורים הם לא כאלה, יש לנו בעיה אמיתית בחינוך לא פחות מבעיית השכר.

שמואל הלפרט: לצערנו הרב, זה לא סוד, המוסדות שלנו הפכו ממוסדות חינוך למוסדות לימוד.

שמואל הלפרט: זה לא מוסדות חינוך.

שמואל הלפרט: מלמדים תלמידים בבתי-ספר יוצא מן הכלל, אבל אין שם חינוך.

שמואל הלפרט: זאת אחת הסיבות המרכזיות להידרדרות הנוער.

שמואל הלפרט: במצב כזה אני מציע ששרת החינוך לא תיקרא "שרת החינוך", אלא "שרת הלימודים".

שמואל הלפרט: כי לא מחנכים היום בבתי-הספר, יש רק לימודים.

שמואל הלפרט: כל זה תלוי במעמדו של המורה.

שמואל הלפרט: כמובן שהדברים האלה לא ייעשו בתנאים הקיימים היום.

שמואל הלפרט: אין שום סיכוי שמורה טוב יבוא ללמד בשביל 3,500 שקל בחודש, כשהוא לא יכול לפרנס את המשפחה שלו.

שמואל הלפרט: לא ייתכן דבר כזה.

שמואל הלפרט: יחד עם זאת אנחנו חייבים לדאוג שהסמינרים למורים ידאגו לכך שיהיו מחנכים ולא רק מורים, שיחנכו את הדור הבא.

שמואל הלפרט: בזה תלוי עתידה של מדינת ישראל.

מוטי סמט: אנחנו מעלים גֵירה כל-כך הרבה שנים, ובצדק.

מוטי סמט: הגיע הזמן להחליט על סיום שנת הלימודים בערב פסח השנה, אולי זה יזעזע את המשק.

מוטי סמט: כל היתר אמרו שהמערכת חולה וזקוקה להבראה.

מוטי סמט: לכן סיום שנת הלימודים מוקדם.

יולי תמיר: אני מברכת על הדיון.

יולי תמיר: אני רוצה להוריד אותנו לקרקע המציאות.

יולי תמיר: ראשית, חשוב בעיניי להתקדם במשא ומתן על הדברים שדנים שבהם עכשיו.

יולי תמיר: בתוך הטונים ההולכים וגוברים בדיון בוועדה יש אפשרות לאבד גם את מה שיש.

יולי תמיר: אני לא הייתי רוצה להגיע למצב שאותם דברים שאפשר להשיג כרגע שקשורים לשחיקה, למכסות פרישה ולהצמדה לעופר עיני – יאבדו לנו, כי אז נצטער כולנו.

יולי תמיר: זה לא פתרון, אבל אני רוצה שנהיה מאוד רגישים.

יולי תמיר: אחד הכשלים הגדולים שגם הפיל את ועדת דוברת וכל רפורמה שנעשתה עד עכשיו, היה שהציגו מכלול, ואמרו שאם לא כל המכלול יתקבל, דבר לא נקבל.

יולי תמיר: אני מתנגדת מאוד לכך שהאוצר אומר את זה; אני מציעה לכולנו לא ליפול למלכודת הזאת.

יולי תמיר: אם ניפול למלכודת הזאת נצא נפסדים.

יולי תמיר: שנית, כולנו יחד צריכים להעלות דרישה מאוד ברורה, גם לגבי כניסה למשא ומתן כולל על שינוי מבני במערכת החינוך.

יולי תמיר: זה דבר שאנחנו בשלים אליו.

יולי תמיר: מפה צריכה לצאת אמירה מאוד חדה וברורה כדי שהדיון הזה יתחיל להיות מאוד משמעותי.

יולי תמיר: בכל התהליך הזה אנחנו צריכים לזכור שהמערכת שאנחנו מדברים עליה היא המערכת שאנחנו חיים בתוכה.

יולי תמיר: המערכת ניזוקה מאוד.

יולי תמיר: תקופה מאוד ארוכה אמרו שבה אמרו שהיא קורסת, והמורים מותשים, והכול נורא ואיום – היכולת שלנו לפעול היום כגוף אחד למען שיפור מערכת החינוך ותנאי ההעסקה של המורים גם תלויה בכך שנאיר את הפינות היפות של המערכת, את המורים המצטיינים, את הקדשת הזמן ואת הדברים הטובים שנעשים.

יולי תמיר: אנחנו הולכים כאן על קו מאוד דק ומאוד עדין של דרישה חד-משמעית להעלות את השכר ולשנות את אופי העבודה, אבל גם לראייה נכונה של המערכת כמו שהיא היום.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקבל החלטה במשפט סיכום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים שהנושא הזה בנפשנו, נושא קיומי של חברה פה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: החוסן הלאומי שלנו תלוי בזה, לא פחות מהביטחון, וכך צריך להתייחס לזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו צריכים לפנות לראש הממשלה, כי כמו שהוא מטפל בנושאים הלאומיים-המרכזיים לא יבוא פתרון רק ממשרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה פנייה קולקטיבית של הוועדה לפגישה עם ראש הממשלה בנושא, ונוסף לזה נשב עם שר האוצר ועם הממונה על השכר באוצר כדי להיכנס לעובי הקורה ולהביע את הרצון הקולקטיבי של כנסת ישראל בכל השאלות שעלו כאן בעניין מקום המורה, מעמד המורה, רפורמה – בכל הדברים הללו ניכנס לזה גם בוועדת החינוך של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם על דיון פורה וענייני.