ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 202, 2007-02-26 11:30

גלעד ארדן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

גלעד ארדן: הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה ב-6 בפברואר.

גלעד ארדן: הצעת החוק קובעת שכאשר הוגש כתב אישום נגד בעל רשיון נהיגה בעברה שגרמה לתאונת דרכים שבה נהרג אדם, הכלל יהיה שבית המשפט יורה על פסילתו מלהחזיק רשיון נהיגה עד גמר בירור דינו, ואולם בית המשפט שהורה כאמור רשאי לדחות את הפסילה למועד שיקבע.

גלעד ארדן: בית המשפט רשאי שלא להורות על פסילה מהחזק ברשיון נהיגה כאמור בסעיף (א) אם שוכנע מנימוקים שיפרט כי אין בנהיגה על ידי הנאשם משום סכנה לציבור.

גלעד ארדן: על פי בקשת לשכת עורכי הדין, החלטנו להוסיף סעיף נוסף שכדי שלא ייגרם עוול קיצוני כלפי נאשמים כתוצאה מעיכוב בדיון בבקשה שלהם שלא לקחת מהם את רשיון הנהיגה עד לתום ההליכים, הוספנו סעיף שקובע שאם הנאשם ביקש לבטל את הפסילה, בית המשפט יצטרך לדון ולהחליט באותה בקשה בתוך פרק זמן של 14 יום ממועד הגשת הבקשה.

גלעד ארדן: חוק זה בא לענות על מצב שלפיו עלול להיווצר מצב שאדם שהיה מעורב בתאונה שגרמה למות אדם אחר ועל פי הראיות שהצטברו בפרקליטות המדינה יש להעמידו לדין פלילי, ימשיך בשלב מסוים לנהוג עד תום המשפט ולסכן את הציבור.

גלעד ארדן: הצעת החוק הופכת את הכלל שאמר שהנאשם יכול להמשיך לנהוג אלא אם בית המשפט לוקח ממנו את הרשיון עד תום ההליכים, והכלל הופך להיות שלוקחים ממנו את רשיון הנהיגה אלא אם בית המשפט משתכנע שבהמשך הנהיגה שלו אין סכנה לציבור.

גלעד ארדן: אני פותח את הדיון, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יפעת רווה: ראשית, מה שהוסף בעקבות בקשת לשכת עורכי הדין, בדקנו שוב ועשינו התייעצות עם הפרקליטות, אין היום הליך שבית המשפט אוטומטית פוסל רשיון בלי לשמוע אף צד, עלולה גם להיות בעיה שהנהג לא יידע שנפסל רשיונו, מישהו צריך להביא לפני המשפט את הטענה, למשל, שאין בנהיגה על ידי הנאשם משום סכנה לציבור.

יפעת רווה: זה יכול להיות גם הפרקליטות עצמה שתגיד את זה לאור עברו הפלילי, או הנאשם עצמו.

יפעת רווה: להבנתנו, והתייעצתי עם אנשים, מי שקרא את ההצעה המקורית של אדוני, הבין את זה כך, כך זה גם בסעיף 48, לא נאמר במפורש שצד הוזמן, אך ההנחה היא שהוזמן.

יפעת רווה: אם בית המשפט ירצה לנהוג אחרת, ינהג אחרת.

יפעת רווה: הדבר פתוח לשיקול דעתו.

יפעת רווה: דווקא התוספת של (ג) עלולה לגרום להבנה הפוכה של הדבר הזה ולהזיק דווקא למה שנציג לשכת עורכי הדין, לכן התוספת הזו לא רק שאינה מועילה, היא יכולה להזיק ומוטב להשמיטה.

גלעד ארדן: נניח שנוריד את (ג), בית המשפט יפרש את החוק כך שאמורים לקחת את הרשיון אך ברור שזה לא ייעשה בלי שהנאשם יוזמן על ידי בית המשפט.

אתי בנדלר: גם הפרקליטות.

גלעד ארדן: ברגע שמחליטים להגיש כתב אישום נגד אדם, האם הוא לא יודע על כך?

יפעת רווה: רק כשהוא מקבל את כתב האישום.

גלעד ארדן: את אומרת שאם הסעיף הזה יתווסף, בית המשפט יאמר: באופן אוטומטי אני שולל את רשיון הנהיגה שלו.

גלעד ארדן: אם הוא יגיש בקשה לביטול הפסילה, אז נקיים דיון.

יפעת רווה: אנו הבנו את זה, שבית המשפט יזמין את הנאשם, ישמע את הדברים ויחליט כפי שיחליט.

יפעת רווה: זאת היתה ההנחה, לכן כל הדבר הזה לא הועלה על ידינו.

גלעד ארדן: כשהגשתי את הצעת החוק הנחתי שאדם אחרי שחקרו אותו ואספו ראיות והחליטו להגיש כתב אישום, ברור שברגע שהוגש כתב אישום, בדיון הראשון שבו הוא מופיע בבית המשפט בית המשפט אמור להודיע לו שרשיונו מרגע זה ואילך נשלל.

גלעד ארדן: אני מניח שגם עד הדיון הדרך כלל הפרקליטות מבקשת שלילת רשיון במקרים כאלה ואף מקבלת אותה אף בתקופת החקירה, ובאותו מעמד הוא יוכל להגיש בקשה לעכב בינתיים את נטילת רשיונו, ולכך נועד סעיף (ג), שבתוך 14 יום בית המשפט יקבע לו – אולי הוא רוצה לטעון באותו יום, אך אם לא, תוך 14 יום בית המשפט ישמע אותו ויחליט, האם רשיונו יילקח או לא עד תום המשפט.

יפעת רווה: אולי נשמע מנאוה איך הדברים מתנהלים בפועל.

נאוה שילר: סעיף (ג) גורע ממה שאדוני התכוון בהצעת החוק.

נאוה שילר: אני מבינה שהצעת החוק היא חלק ממלחמת חורמה בתאונות הדרכים הקשות ובמיוחד הקטלניות.

נאוה שילר: נהרגים כ-600 איש בשנה בדרכים, וכל המערכות צריכות להתארגן כדי להילחם בתופעה הזו.

נאוה שילר: הצעת החוק הזו יכולה להיות טובה מאוד אם יוכנסו בה כמה שינויים, בכללם סעיף (ג).

נאוה שילר: אם תרצו, אנסח בימים הקרובים משהו שהוא יותר חותר לכיוון שאדוני מתכוון אליו בהצעת החוק.

גלעד ארדן: יש לנו אפשרות להצביע פה על עיקרון, ואז היועצת המשפטית של הוועדה קובעת את הנוסח הסופי.

נאוה שילר: כדי לסבר בסטטיסטיקה, ואני מתכוונת רק למחוז תל אביב – המחשבים שלנו לא כל כך טובים, לכן אני תמיד אומרת "כ".

גלעד ארדן: מכיוון שכך, נהרגים כ-500 בשנה.

נאוה שילר: בדקתי את שלוש השנים האחרונות.

נאוה שילר: בשלוש השנים האחרונות נפתחו במחוז תל אביב שחולש מגבול ראשון לציון בדרום ועד גבול כפר סבא בצפון, במזרח אנו מגיעים עד כמעט כביש חוצה ישראל ובמערב – הים.

נאוה שילר: זה שטח גדול, כולל כבישים בין עירוניים.

נאוה שילר: הגיעו לפתחנו בשלוש השנים האחרונות כ-190 תיקים בעברות שבהן נהרג לפחות אדם אחד.

נאוה שילר: מתוך כלל התיקים שנפתחו אצלנו הוגשו כ-90 כתבי אישום.

נאוה שילר: מכלל כתבי אישום אלה הוגשו בכ-55 תיקים בקשות פסילה עד תום ההליכים.

נאוה שילר: בכ-90% מהמקרים הרשיונות נפסלו על ידי בית המשפט לפחות לתקופה הראשונה.

גלעד ארדן: אמרת עד תום ההליכים.

נאוה שילר: עד תום ההליכים זה ששה חודשים על פי סעיף 50 לפקודה, וזה גם סעיף שזאת הזדמנות פז לתקן אותו.

נאוה שילר: מסך התיקים האלה שהגשנו ורק בחלקם הגשנו בקשות פסילה, לא הגשנו בקשות פסילה כשהרשלנות היתה גבולית.

נאוה שילר: לראיה, מתוך 190 תיקים הגשנו כ-90.

נאוה שילר: כשהרשלנות גבולית ונוטה לרעת הנאשם אנו מגישים כתב אישום בלי בקשת פסילה.

נאוה שילר: אנו יודעים שפסילת רשיון זה פגיעה בזכויות יסוד.

נאוה שילר: יש על זה פסיקה, ואני מתייחסת לכביש בר אילן, ששם נקבע במפורש – לאדם בישראל שמורה הזכות לחופש התנועה.

נאוה שילר: זאת זכות יסוד, לכן באיזון אינטרסים נגיש פסילה רק איפה שהרשלנות אינה מינימליסטית או גבולית.

נאוה שילר: כשנגרמת תאונת דרכים המשטרה בודקת, וקצין משטרה בכיר יכול לפסול את רשיונו של הנהג ל-90 יום אחרי שימוע.

נאוה שילר: לא בכל התאונות נפסלים הרשיונות על ידי הקצין.

נאוה שילר: בחלק לא קטן מהם לא פוסלים רשיון, כשהקצין הממונה סבור או שהרשלנות היא מאוד מינימליסטית וגבולית או האשם התורם של הקורבן נראה גבוה – לא שזה שולל רשלנות, אבל הופך את הרשלנות למינימליסטית, ואם הוא אכן שולל את הרשיון, הוא יעביר לנו את התיק בתוך 90 הימים ומאוד קרוב אליהם, כי לעתים החקירה מסובכת ולוקחת זמן.

נאוה שילר: אנו במהירות הבזק על ידי פרקליטים תורנים מיוחדים מגישים כתבי אישום ב-90 הימים, ומזמינים את הנהג ועורך הדין לדיון.

נאוה שילר: הנהג אומר: אני זקוק לדחייה, ובפרקטיקה הנהוגה הקבועה השופט מאריך את הפסילה מעבר ל-90 ימים עד לדיון הבא.

נאוה שילר: בדיון הבא, ברוב המקרים הרשיון אכן נפסל עד תום ההליכים, תום בירור דינו שאדוני מתייחס אליו בהצעה, תום בירור דינו היום זה ששה חודשים.

נאוה שילר: מה יקרה חלילה אם מישהו יפרש את ההצעה אם היא תהפוך לחוק החדש – יקבל השופט אליו כתב אישום, לפעמים גם שנה אחרי התאונה, הרי אנו ב-90 הימים מגישים רק אם אנו חושבים שהאיש הזה, לא עלינו, יחזור לכביש, אך במקרים רבים התיק שהקצין לא פוסל מגיע אלינו שנה, שנה וחצי, אולי חצי שנה אחרי התאונה, ואז אנו מטפלים בו במהירות האפשרית ומוגש כתב אישום אחרי שנה.

נאוה שילר: לפי הצעת אדוני, גם במקרה כזה מייד ייפסל הרשיון כי הוגש כתב אישום, וזה לא כל כך צודק, גם בהיבט של רמת הרשלנות וגם בהיבט של חוקי היסוד, במיוחד חוק כבוד האדם וחירותו.

גלעד ארדן: לתפיסתי, אם אדם בגלל מסובכות החקירה או הפרקליטות או המשטרה מבעיותיה לא הצליחה בפרק זמן מסוים להחליט האם להעמיד לדין, אני מבין שכל עוד לא הוגש כתב אישום לפגוע בזכות חופש התנועה של האדם זה קיצוני.

גלעד ארדן: האיזון לטעמי מושג כשהמדינה אחרי ששוקלת את הראיות ומחליטה שיש להעמידו לדין, מבחינתי כמחוקק רמת הוודאות כדי לפגוע באותו אדם מול זכויות הציבור של נהגים מסוכנים, או הסתברות שאדם מסוכן לא יסתובב בקרבו, היא מספקת ברמה כזו.

גלעד ארדן: אז מה אם זה קרה אחרי שנה?

גלעד ארדן: זה אומר שהוא צריך ליהנות מכך שהחקירה התארכה?

נאוה שילר: כאשר אנו לא מגישים כתבי אישום בתחום הפסילה, בדרך כלל מדובר בתאונות שרמת הרשלנות שלהן לא מאוד גבוהה מבחינת הנהג.

נאוה שילר: אם אנו רוצים שייפסל רשיון הנהג, צריך לתת לו שימוע בבית המשפט.

גלעד ארדן: קשה לי לקבל את זה.

גלעד ארדן: אני מכיר מקרים רבים שהמשטרה היתה רשלנית בחקירה ולכן החקירה התארכה הרבה מעבר לכך, די שנזכיר רק תיק שלאחרונה נסגר בגלל רשלנות המשטרה, של ניר לנצמן – זה פורסם הרבה בתקשורת, תיק שהיתה תאונה, המשטרה לקחה דם במידה לא מספקת ולמרות שנמצא אלכוהול זה נפסל, אחרי שלוש שנים המשפחה עתרה לבג"ץ וכתשובה לבג"ץ הפרקליטות אמרה שכיוון שהמשטרה התרשלה, היא נאלצת כרגע לסגור את תיק החקירה למרות שנהרג שם אדם.

גלעד ארדן: אני לא חושב שאפשר לקבוע חזקה כזו, שאם תוך שלושה חודשים לא הוגש כתב אישום, זה אומר שהרשלנות פה היתה מינימליסטית.

גלעד ארדן: אני מציע שאם הפרקליטות מחליטה להגיש כתב אישום נגד אדם וחושבת שאותו מקרה לא נופל – את אומרת שמתוך 90 ביקשתם 55.

גלעד ארדן: נניח שאותו תיק נופל דווקא במסגרת של אותם 35 מקרים שאתם לא חושבים שצריך לשלול עד תום ההליכים, אז הנאשם יטען זאת, אתם תגידו שהמדינה מסכימה לבקשת הנאשם, ובית המשפט יחליט מה שיחליט.

גלעד ארדן: השופט יבחן מדוע החקירה התארכה כל כך.

נאוה שילר: אני מסכימה.

נאוה שילר: התכוונתי לאותו דבר.

נאוה שילר: בכל מקרה ועל אחת כמה וכמה בתיקים שעבר זמן רב מעת התאונה צריך להתקיים שימוע לפני שהשופט מחליט על פסילה.

נאוה שילר: נאמר שאנו בתקופת 90 הימים, הוגש כתב אישום והשופט מחליט על פסילה בלי שראה את הצדדים, תכף ניגע בשאלה, איך הוא יידע שהאיש מסוכן.

נאוה שילר: עד שההודעה תגיע לנאשם יעברו עוד ימים בין 90 הימים למועד שהוא יקבל את ההודעה, ובתקופה הזו הוא חוזר לנהוג.

נאוה שילר: מה עושה אדם שנפסל ל-90 ימים – סופר את הימים, ואחרי 90 ימים מתחיל לנהוג.

נאוה שילר: הוא לא צריך ללכת בשביל זה למשטרה, מספיק שהוא ילך למשרד הרישוי, עולה לאוטו, אחרי עשרה ימים מקבל הודעה שכבוד השופט בבית המשפט לתעבורה פסל אותו.

נאוה שילר: בעשרת הימים האלה הוא לא מסוכן?

נאוה שילר: מסוכן מאוד.

נאוה שילר: בהצעה הזו נוצר גאפ- -

גלעד ארדן: החלל הזה היה גם קודם.

נאוה שילר: אנו מזמינים את האיש לפני תום 90 הימים לבית המשפט.

גלעד ארדן: אני לא מונע מכם את זה.

נאוה שילר: מהצעת החוק עולה שהשופט מקבל כתב אישום, שום דבר נוסף, אף צד לא בא לפניו.

אתי בנדלר: היושב ראש הצהיר בתחילת דבריו שהוא ראה לנגד עיניו שאכן הדיון מתקיים במעמד הנאשם, רק שהוא נעשה בתכוף להגשת כתב האישום, ואת זה יש לעגן בחוק.

אתי בנדלר: אין טעם כרגע לשכנע את היושב ראש בזה שיש טעם לנהל את הדיון במעמד שני הצדדים, כי הדברים מוסכמים.

נאוה שילר: היום הדיון נעשה בתכוף, לפני תום 90 הימים.

נאוה שילר: לפעמים כשאנו מגישים כתב אישום ללא בקשת פסילה, בית המשפט צריך לדעתנו להזמין את הצדדים לדיון.

נאוה שילר: השאלה היא איזה חומר יהיה בפני בית המשפט.

נאוה שילר: כשאנו מגישים כתב אישום העובדות הן די לקוניות כי אסור לנו להכניס פרטים שצריכים לעלות במשפט עצמו או בסוף המשפט כמו עבר פלילי או ראיות טכניות.

נאוה שילר: כתב האישום מספר איך הוא נסע, מה הוא עשה ואיך זה קרה, לא מעבר.

נאוה שילר: עמוד, עמוד וחצי.

נאוה שילר: התיק עצמו מכיל לעתים מאות עמודים ואז יש כל הראיות.

נאוה שילר: אילו כלים מדויקים יהיו לשופט, כשיש לפניו רק כתב אישום?

גלעד ארדן: הרבה פעמים בהליכי ביניים לא תמיד מה שמובא בפני השופט זה כל חומר הראיות.

נאוה שילר: הרי מדובר בשני שופטים שונים.

נאוה שילר: כשאנו מגישים בקשת פסילה, שופט הפסילה שומע כל מה שצריך לעניין המסוכנות, ואז התיק עובר לשופט אחר.

גלעד ארדן: גם היום יש הליך פסילה עד תום ההליכים.

נאוה שילר: כשלכתב האישום מצורפת בקשה שמפרטת למה יש לפסול את הרשיון, נסיבות התאונה ונסיבות אישיות של הנהג – המסוכנות שלו, העבר שלו וכל נסיבות שצריכות לעניין, נהג שנמצא מעט או הרבה על הכביש, אלה עובדות שלא בא זכרן בכתב האישום.

נאוה שילר: לכשיקבל שופט כתב אישום ללא בקשת פסילה, לא יהיו לו מספיק פרטים כדי לקבוע אם הנהג מסוכן.

גלעד ארדן: מה אתם כוללים בבקשת פסילה?

נאוה שילר: את עיקרי הראיות לרשלנות, אם יש רשלנות תורמת של הולך הרגל - גם את זה, ואת עברו ואת הסיכוי- -

גלעד ארדן: במקום שזה יהיה על פי שיקול דעתם, הצעת החוק רוצה להפוך את זה לכלל, שיצורף לכל כתב אישום בעברה שגרמה למוות החומר הזה.

גלעד ארדן: איזה שינויים את חושבת שיש לעשות בנוסח הצעת החוק כרגע?

נאוה שילר: לגבי הששה חודשים, על פי הפקודה, אם בית המשפט קובע שהוא פוסל נאשם מלנהוג עד תום בירור דינו, פירושו עד תום ששה חודשים אלא אם הוא קובע מועד אחר.

נאוה שילר: כיום רוב השופטים שאנו נתקלים בהם לא מוסיפים מועד אחר, כלומר הנהג פסול ששה חודשים.

נאוה שילר: אף משפט תעבורה לא מסתיים בששה חודשים משני טעמים; האחד, העומס על בתי המשפט.

נאוה שילר: השני, הנאשמים עושים כל תרגיל אפשרי כדי למשוך את הדיונים כדי שיסתיימו ששת החודשים.

נאוה שילר: בחלק ניכר מהמקרים אם לא בכולם אנו מגישים בקשה לפני תום ששת החודשים להאריך את הפסילה הארכה נוספת.

נאוה שילר: במקרים רבים אנו לא מקבלים כי בית המשפט רואה שעברו ששה חודשים, המשפט לא התחיל.

נאוה שילר: רק אתמול הונח על שולחני תיק שהנאשם נפסל לששה חודשים, הקראה עוד לא היתה.

נאוה שילר: הנאשם חזר לנהוג כי תמו ששת החודשים, השופט בבית משפט התעבורה לא האריך לנו כי הוא אומר: למה לא מתנהלים עניינים?

נאוה שילר: ובית משפט של ערר דחה לנו את הדיון בחודש.

נאוה שילר: ביקשנו דיון דחוף, הנאשם נוהג חודש וחצי מאז שתמו ששת החודשים.

נאוה שילר: תום בירור דינו זה ששה חודשים.

יפעת רווה: אני מסכימה שבהקשר הצעת החוק הספציפית- -

אתי בנדלר: זה אפשר לעשות, אפשר להוסיף פה שלעניין זה לא יחולו הוראות סעיף 50ב.

גלעד ארדן: זה תיקון שאני מעוניין בו.

אתי בנדלר: פשוט לא נתקן את סעיף 50ב.

אתי בנדלר: יש הוראה ספציפית, שזה עד גמר הדיון.

יפעת רווה: צריך להכליל גם את סעיף 49 בעניין של עיון חוזר וערר.

אתי בנדלר: נכון.

גלעד ארדן: לידע כללי, בגרימת מוות ברשלנות, אם הנאשם מורשע, כמה בדרך כלל- -

נאוה שילר: לשמחתנו, יש יותר מאסרים ממש שלא בעבודות שירות.

נאוה שילר: יש מגמת החמרה בשנתיים האחרונות.

גלעד ארדן: ראיתי שהממוצע הוא כ-15 חודש.

גלעד ארדן: מה משך הפסילה?

נאוה שילר: ארוכות ביותר, מ-7, 8, 12, על רשלנות.

נאוה שילר: זה נע בין 5 ל-10 שנים בקלות, ויותר נוטה לכיוון ה-10.

גלעד ארדן: התיקון לגבי הששה חודשים, אין צורך לעשותו, זאת פרשנות רגילה של החוק.

גלעד ארדן: למה סעיף (ג) יוצר מצב הפוך ממה שהתכוונו אליו?

אתי בנדלר: עלול מישהו לפרש את סעיף (ג) שההליך לפי סעיף (א) אמור להיעשות במעמד צד אחד, כלומר ההליך כמעט אוטומטי, וכדי לבטל את הפסילה יש להגיש בקשה, ולכן מאחר שזו לא הפרשנות שהיינו רוצים שתתקבל אלא מדובר בהליך שאמור להיעשות במעמד הנאשם והתביעה, כי אז אין צורך לעשות זאת.

אתי בנדלר: התיקון הנוסף הוא בעיון חוזר וערר שעו"ד רווה הפנתה את תשומת לבנו, סעיף 49 לפקודה, ואני רוצה להוסיף פה את 46ב.

גלעד ארדן: לטעמי, נדרש תיקון נוסף.

גלעד ארדן: אומרת עו"ד שילר שהפרקליטות לא בכל מקרה מגישה לבית המשפט, גם אם יש כתב אישום, היא לא תמיד מגישה בקשה לפסילה אלא מתוך 90 רק לגבי 55 היא ביקשה, ובמקרים שהיא לא מבקשת אין לשופט חומר ראיות מספק לקבלת החלטה.

גלעד ארדן: כדי שהכלל יקרה כפי שהתכוונתי, אני צריך להנחות שהפרקליטות בכל הגשת כתב אישום שמעורב בו מוות של אדם, תצרף חומר.

גלעד ארדן: היא יכולה לציין המלצתה.

גלעד ארדן: בית המשפט יהיה חייב לקבל החלטה שיפוטית.

גלעד ארדן: אם אתם חושבים שאין צורך לשלול לו, תכתבו בעמדה שלכם, אך אני רוצה החלטה שיפוטית בעניין הזה בכל תיק.

גלעד ארדן: אפשר לעשות פה חלוקה, שאם הוא מקבל שאין צורך לשלול לו- -

יפעת רווה: אפשר לומר: לא ישלול אלא לאחר שנתן לנאשם הזדמנות להשמיע טענותיו.

גלעד ארדן: המסלול הוא שהפרקליטות החליטה להגיש כתב אישום בעברה שגרמה למותו של אדם, היא חייבת לצרף אליו גם את חומר הראיות.

נאוה שילר: היום קוראים לזה בקשה לפסילת רשיון נהיגה, שאנו מצרפים על פי החוק, לכתב האישום ובו אנו מפרטים, לפי סעיף 46.

נאוה שילר: אפשר לצרף מסמך שמתאר את חומר הראיות.

יפעת רווה: האם הם חייבים לצרף את זה לכתב האישום או אפשר בדיון הראשון שמזמנים אותם, ואז הפרקליטות תטען טענותיה לעניין הזה?

גלעד ארדן: אני רוצה שזה יצורף לכתב האישום כי זה חומר שממילא קיים.

גלעד ארדן: זה תמצית החומר הרחב יותר.

גלעד ארדן: אחרת הדברים יידחו.

גלעד ארדן: זה צריך להיות בפני בית המשפט.

גלעד ארדן: את אומרת שאסור לכם לצרף חומרים שמוצגים בשלב מאוחר יותר, מצד שני כשאתם מגישים בקשה לפי סעיף 46 אתם מצרפים- -

נאוה שילר: זה לשופט הפסילה.

גלעד ארדן: כשאתם מגישים כתב אישום, זה צריך להיות כדבר שבשגרה שיש שופט פסילה ויש שופט של ההליך העיקרי.

נאוה שילר: לגברת רווה יש רעיון מצוין – בכל פעם שנגיש כתב אישום, נצרף מסמך שכותרתו תהיה: עמדת המאשימה, קרי המדינה, לעניין סעיף 46ב.

גלעד ארדן: אך אז בית המשפט צריך לדעת שבכל הגשת כתב אישום בעברה שגרמה למות אדם קודם כל צריך לראות את החומר השופט שיחליט לגבי הפסילה, שלא יהיה השופט של התיק העיקרי.

נאוה שילר: בעמדה הזו נפרט את עמדתנו ואת הסיבות לעמדתנו.

גלעד ארדן: אם עד היום מתוך 90 הגשתם 55, ב-55 היו שני שופטים, ובשאר היה שופט אחד.

גלעד ארדן: מעכשיו תמיד צריך שניים.

נאוה שילר: עמדת המדינה לעניין פסילה עד תום ההליכים לפי סעיף 46ב לפקודה.

נאוה שילר: או נקרא לזה בקשת פסילה על פי סעיף 46 או נקרא לזה עמדת המדינה לפי סעיף 46ב.

גלעד ארדן: החוק מבקש לפסול, ובית המשפט יכול לומר שאין הצדקה בנסיבות העניין.

גלעד ארדן: למה מפרשים את 46 שצריך להיות במעמד הנאשם?

יפעת רווה: איך בית המשפט יקבל החלטה אם לא ישמע את הצדדים?

גלעד ארדן: אז נוריד את (ג).

פרדי הרשקוביץ: הייתי נוכח בישיבה הקודמת.

פרדי הרשקוביץ: סעיף (ג) הוסף כדי לשים סד זמן מבחינת בית המשפט, זו אחת הסיבות.

גלעד ארדן: נציג לשכת עורכי הדין פירש את החוק כך, כאילו מרגע שהוגש כתב האישום ייקחו את הרשיון אוטומטית, ואם אין הצדקה, צריך שמשך הזמן יהיה קצר ככל הניתן.

גלעד ארדן: לפי הפרשנות שניתנה פה היום, ואנו מסכימים לה, ורואים שכך גם מתנהגים בהליך שלילה רגיל לפי סעיף 46, לא עושים הליך זה בטרם שומעים את הנאשם, לכן אין צורך בקיצור הזמנים ל-14 יום, כי לא ייקחו לו לפני שישמעו אותו.

פרדי הרשקוביץ: הוצג שברגע שהנאשם מגיש בקשה, הדיון בבקשה זו לא ייארך- -

גלעד ארדן: זה כיוון שהנחנו שיכול להיות שלקחו לו בלי שעוד שמעו אותו, ופה לאור התיקונים, אין סיכוי שזה יקרה.

יפעת רווה: נגיד שבית המשפט אחרי השימוע לקח את זה, הוא יכול לבקש עיון חוזר או ערר, ובסעיף 49 אין היום הגבלת זמנים.

פרדי הרשקוביץ: הייתי קצין בשנות ה-80, פסלתי הרבה רשיונות והייתי שותף לדיונים להחזרת הרשיון.

פרדי הרשקוביץ: בפסילה של 60 יום ו-90 יום מוגשת בקשה מהאיש שנפסל, ובית המשפט צריך להכריע האם האיש מסוכן לציבור, לפי עברו התעבורתי וסוג העברה.

פרדי הרשקוביץ: בפועל מגיעים לבית המשפט נציג המדינה והנהג עצמו או נציגו, התיק מובא לפני השופט וקצין משטרה שהיה אמון על הבוחנים, מרגע שיש בקשה להחזרת הרשיון, הבוחן צריך להשלים את העבודה המקצועית על פי דוח הבוחן לקראת הדיון, התיק מובא בפני השופט, הסנגור מבקש לעיין למרות שעוד שלא הוגש כתב אישום, והכלל הוא שעד שלא הוגש כתב אישום, הסנגור לא יכול לראות את חומר הראיות, אך לקראת הפסילה הסנגור מבקש לעיין.

פרדי הרשקוביץ: לעתים קרובות הדבר מתאפשר לו חוץ מכמה מקרים שהתביעה חושבת שהדבר עלול לפגום בחקירה, האיש רואה את הראיות, מתנהל דיון על עניין המסוכנות.

פרדי הרשקוביץ: לא פעם השופט לוקח את כל התיק לעיון ולאחר מכן נותן החלטתו.

פרדי הרשקוביץ: משהוגש כתב אישום, והנאשם רשאי לראות את חומר הראיות, ואם התיק יובא לאחר שהוגש כתב אישום, אז הסנגור יראה את חומר הראיות וגם השופט, כך שלא צריכה להיות בעיה, לדעתי.

גלעד ארדן: איך שבתי המשפט יתייחסו לזה – הם צריכים לעשות את ההפרדה.

פרדי הרשקוביץ: משהוגש כתב אישום, חומר הראיות עומד לרשות הסנגור ויעמוד לרשותו של בית המשפט.

פרדי הרשקוביץ: בית המשפט צריך לדון, לטעמי, לאור חומר הראיות הכולל, לא רק רשימה מצומצמת בלי החומר המקצועי.

נאוה שילר: זה מה שיקרה בפרקטיקה.

גלעד ארדן: הוא אומר שגם אם לא הוגשה בקשה לשלילת רשיון עד תום ההליכים.

גלעד ארדן: הוא אומר שגם אם אין הצעה לפסילה, כל החומר של התאונה ועברו של הנאשם - היא דיברה על מקרה שבו לא מוגשת בקשת פסילה.

גלעד ארדן: פרדי הרשקוביץ: ההתייחסות היתה ל"רשימת המכולת".

גלעד ארדן: כל חומר הראיות נמצא בידי הסנגור.

גלעד ארדן: היוצא מן הכלל זה בדרך כלל העברות הקודמות.

גלעד ארדן: היוצא מן הכלל הוא רלוונטי לעניין הנוכחי.

גלעד ארדן: לא דומה אדם שגרם מוות ברשלנות וזו העברה הראשונה בחייו למישהו שאת העברה הזו כבר עשה 40 פעם, מבחינת מסוכנותו לציבור.

פרדי הרשקוביץ: גם השופט וגם הסנגור צריכים להגיב לבקשה עם כל החומר המקצועי.

גלעד ארדן: יש הרבה מקרים עד היום, כ-30%, שהפרקליטות לא חושבת שיש לקחת את רשיונו עד תום ההליכים, לכן, כשאין בקשה לפסילה עד תום ההליכים, בית המשפט חושב שלפניו תיק של כתב אישום על גרימת מוות ברשלנות וימונה לעניין שופט.

גלעד ארדן: הצעת החוק מכריחה את בית המשפט לקבל בכל כתב אישום כזה הכרעה מקדמית לעניין המשך החזקת הרשיון, ולזה רלוונטי גם עברו התעבורתי של הנהג, לכן השופט שידון בבקשה זו לא יכול להיות זה שידון בתיק העיקרי.

פרדי הרשקוביץ: שבית המשפט יראה לא רק את רשימת המכולת אלא את חומר הראיות בכללותו.

גלעד ארדן: ירצה בית המשפט, יראה את כל חומר הראיות.

גלעד ארדן: זה סמכותו.

דנית גלעד: בהיות המשטרה גוף שאוכף את הנהיגה בזמן פסילה חשוב לנו שמועד תחילת וסיום הפסילה יהיו ברורים בחוק.

דנית גלעד: אנו חוששים מהניסוח שנוצר לגבי המועדים האלה.

דנית גלעד: לגבי סיום מועד הפסילה, הסעיף לא ייכנס לסעיף 50, ויישאר לוטה בערפל, מה משמעות "עד גמר בירור דינו".

דנית גלעד: בית המשפט עשוי לפרש את זה כלקונה ולהחיל עליו את סעיף 50.

גלעד ארדן: אולי כדאי שיהיה פה הסדר פוזיטיבי, איך מוחזר לו הרשיון כשלוקחים לו על פי 46ב עד תום משפטו ואמרנו שהששה חודשים לא חלים פה.

גלעד ארדן: צריך להיות פה הסדר, איך הוא מקבל חזרה את הרשיון בתום משפטו, ועד אז הוא בשלילה.

דנית גלעד: שיהיה ברור שזה עד תום משפטו, כי למשל, במעצר עד תום ההליכים יש משמעות אחרת למושג "עד גמר בירור דינו", שם זה תשעה חודשים.

דנית גלעד: כאן צריך לקבוע חד משמעית מה זה עד גמר בירור דינו.

אתי בנדלר: עד גמר פסק הדין בערכאה ראשונה.

פרדי הרשקוביץ: אם רוצים שזה יהיה יעיל, למה ערכאה ראשונה?

פרדי הרשקוביץ: אם הוא זוכה והמדינה מגישה ערעור- -

גלעד ארדן: אנו עוסקים פה באיזון מסוים בין הזכויות שלו כאדם שלא הורשע בדין לבין רצוננו לשמור על הציבור מפני נהגים מסוכנים.

גלעד ארדן: אם אדם בהכרעת הדין החליטו שהוא זכאי, כף המאזניים נוטה לזכויותיו.

דנית גלעד: לעניין מועד תחילת ריצוי הפסילה, יש פסילה של 90 ימים שהנהג נפסל על ידי קצין משטרה אם נמצאו ראיות וסיבה של מסוכנות.

דנית גלעד: עלול להיווצר פער בין סיום 90 הימים למועד שבו בית המשפט ידון בבקשה.

דנית גלעד: הבנתי שמשתדלים להגיש את הבקשה במסגרת 90 הימים.

דנית גלעד: היום קיימת אפשרות לפרקליטות להגיש את הבקשה במסגרת 90 הימים, וכשכתב האישום מוגש, הנאשם עדיין בפסילה.

דנית גלעד: כרגע עלולה להיווצר אי בהירות, כי 90 הימים הסתיימו, הוגש כתב אישום לבית המשפט, אנו הבנו תחילה את ההצעה כאילו מרגע שהוא מוגש תהיה חזקה של פסילה, אך עכשיו אנו מבינים שלא, שרק מרגע שהתקיים דיון ובית המשפט החליט והודיע לנאשם.

דנית גלעד: המועד הזה יכול להיות אחרי שבוע, שבועיים, חודש מיום שהוגש כתב האישום.

דנית גלעד: ייווצר פה פער שבו הנאשם לא יהיה פסול לנהיגה לכאורה.

חוה ראובני: 46ב יבוא בנוסף לסעיף 46 וזה לא יפגע ביכולת של תובע להגיש בקשה לפסילה רק אם הוא משוכנע שיש מספיק יסוד להאשים.

אתי בנדלר: כל הסעיפים פה חלים בנוסף.

גלעד ארדן: אף בית משפט לא יבין שיש פה כוונה לבוא לטובת הנאשם ולהוסיף לזכויותיו.

נאוה שילר: אנו לעתים מגישים בקשה להארכת פסילה גם לפני שאנו מגישים כתב אישום כי לא סיימנו בדיקותינו.

נאוה שילר: זה לא קורה הרבה, אך דווקא דוגמה כמו דורי קלגסבלד – לא סיימנו בדיקות טכניות בחו"ל בתקופת 90 בימים, הגשנו בקשה לבית המשפט לתעבורה להאריך את הפסילה טרם הגשת כתב אישום, והחוק מאפשר את זה.

נאוה שילר: זה קורה במספר מועט של תיקים.

דנית גלעד: במקרים של פסילה מינהלית או במקרים שבהם מוגשת בקשה להארכת הפסילה המינהלית, לטעמי, כשמוגש כתב האישום הפסילה תוקף המינהלית פוקע.

גלעד ארדן: נניח שיש חקירה, קצין המשטרה ביקש שלושה חודשי פסילה, קיבל אותם, לא הוגש כתב אישום, הפרקליטות ביקשה הארכה של עוד שלושה חודשים ומקבלת – אם הוא קיבל 90 ימים פסילה, וכתב האישום הוגש, בלי החוק שלי, תוך 40 יום?

דנית גלעד: אם הפרקליטות סבורה שהנאשם צריך להיות עדיין בפסילה, זה כבר לא פסילה מינהלית, ההליך עכשיו עובר לבית המשפט.

אתי בנדלר: עד שבית הדין דן בבקשה לפסילה אז פוקעת הפסילה המינהלית?

אתי בנדלר: אם כן, תמיד יש פער.

נאוה שילר: עד שהנאשם יזומן לבית המשפט לפני שתמו 90 הימים.

אתי בנדלר: נניח שהגשתם כתב אישום במהלך 90 הימים, משהוגש כתב האישום מייד פוקעת הפסילה המינהלית.

דנית גלעד: פסילה מינהלית היא עד הדיון.

נאוה שילר: אנו מציינים בבקשה שהפסילה תפקע בתום 90 הימים.

דנית גלעד: למיטב ידיעתי, בהליכים מינהליים כמו מעצר, השבתה מינהלית ופסילה מינהלית, מהרגע שמוגש כתב אישום ורוצים שהפסילה או המעצר או ההשבתה ימשיכו לחול, יש להגיש בקשה לבית המשפט ואז חל השבתה שיפוטית, פסילה שיפוטית או מעצר שיפוטי, כלומר עד גמר הדיון.

דנית גלעד: ידוע לנו למשל, אם יש השבתה מינהלית ויש המון שמגישים בקשה גם להישפט, הנאשם מגיע, אם התובע לא שם לב והנאשם מבקש להישפט ודנים את הנאשם במקום, אם לא ניתנה החלטה מפורשת לגבי ההשבתה של בית המשפט, ההשבתה המינהלית פוקעת.

אתי בנדלר: נתן קצין משטרה פסילה ל-90 ימים, הוגש כתב אישום נניח אחרי 60 ימים והפרקליטות לא הגישה בקשה לפסילה עד תום ההליכים, הפסילה מפסיקה מאליה אחרי 60 ימים?

אתי בנדלר: אני לא רואה לזה בסיס חוקי.

דנית גלעד: יכול להיות שיש לי טעות.

דנית גלעד: אני מוכנה לבדוק את הנושא.

גלעד ארדן: לעניין החוק הנוכחי, לא אעסוק בזה.

גלעד ארדן: אם יש פרשנות של בתי משפט שהליך עיקרי פלילי מתפרש לקולת הנאשם בהליכים מינהליים שלכאורה ההיגיון שלי אומר ההפך, דברו אתי, אני מוכן לבחון חקיקה נוספת בנושא.

דנית גלעד: עדיין לא ברור לי מה יהיה המועד שתתחיל בו הפסילה.

אתי בנדלר: משהוגש כתב אישום, מוגש המסמך הזה של הפרקליטות.

אתי בנדלר: בית המשפט מזמן את הצדדים, מחליט להורות בהתאם לכלל, מאותו רגע תתחיל הפסילה.

יפעת רווה: כדאי שנכתוב את זה במפורש.

דנית גלעד: גם הנאשם צריך לדעת מפורשות.

דנית גלעד: בסופו של דבר עברה של נהיגה בזמן פסילה היא חמורה מאוד, ואנו הגורם שאוכף את העברה הזו.

דנית גלעד: זאת עברה שדינה מאסר.

אתי בנדלר: יש לנו הוראות אחרות לגבי סעיף אחר שמדבר על מועד תחילת פסילה?

חוה ראובני: יש פה סעיף 42א.

חוה ראובני: אני חושבת שהחלטה בדרך כלל היא פרוספקטיבית.

חוה ראובני: קובע בית משפט, היא חלה מאותו יום, אלא אם קבע מועד אחר.

גלעד ארדן: אם כך, איפה הבעיה מבחינתכם?

דנית גלעד: אם הנאשם נוכח בדיון, זה יהיה מרגע שבית המשפט הורה על כך.

דנית גלעד: אם לא, הנאשם חייב להיות מיודע.

גלעד ארדן: אם יש כתב אישום בעברה כזו ולא הנאשם או עורך דינו הגיעו לדיון?

דנית גלעד: יכול להיות שבית המשפט יכול לדון בהיעדרו ואז יצטרכו לשלוח לנאשם הודעה לביתו או לבא כוחו.

גלעד ארדן: אבל הבעיות האלה קיימות גם בהליכים אחרים, זה לא קשור לחוק הזה ספציפית.

חוה ראובני: הפסיקה מפרשת את סעיף 42 שזה מתחיל מיום גזר הדין, אבל בכפוף לכך שהנאשם יודע על גזר הדין.

גלעד ארדן: כמו שאתם דואגים לדעת, איך הוא יודע ב-42, אותו הליך יחול גם פה.

דנית גלעד: אנו בעד ההצעה הזו, היא טובה ותתרום מאוד במלחמה בתאונות הדרכים הקטלניות, לדעתנו.

דנית גלעד: יחד עם זאת, היינו מעוניינים שהמועד שבו תתחיל הפסילה יהיה ברור.

דנית גלעד: כשהגענו לכאן היה נדמה לי שההליך המשפטי לא מגובש לגמרי.

דנית גלעד: לא ברור, האם יש חזקה מרגע הגשת כתב האישום שהנאשם הוא בפסילה, ורק אם הוא מגיש בקשה אז דנים בזה- -

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: אצביע על הסעיף בנוסח הקיים עם התיקונים שקיבלנו – הורדת סעיף (ג) והתוספת שתנסח היועצת המשפטית על הנוהל שהפרקליטות תצטרך לצרף, תקבעו את הניסוח המדויק בהתייעצות ביניכם, ותיקון סעיף 49.

דנית גלעד: הסכמתם אתנו קודם לכן שלגבי העניין של גמר הדין, יירשם מפורשות שזה עד מתן פסק הדין.

גלעד ארדן: כן, גם התיקון הזה.

גלעד ארדן: אם משטרת ישראל תרצה לעשות שינויים נוספים, תשלחו לי בקשה לדיון חוזר ולפני שזה יעלה לשנייה ושלישית נקיים דיון נוסף ואולי נתקן.

גלעד ארדן: כל ההסדרים, חוץ מהיפוך הנטלים וכיצד הפרקליטות תתייחס לעניין, אין שוני – כיצד מודיעים לנאשם על כך שהוא בשלילה, כיצד מודיעים לכם.

גלעד ארדן: כל הנהלים שחלים בדרך כלל יחולו גם פה.

גלעד ארדן: ההבדל הוא רק בתום השלילה.

דנית גלעד: ראינו את ההצעה הזו כיוצרת חזקה שמרגע הגשת כתב האישום, שהנאשם הוא בפסילה, אלא אם יזומן דיון ואז ייאמר לו שיוחלט אחרת.

אתי בנדלר: איך היה ברור לכם, המשטרה, אם הנאשם אולי לא יודע על כך שהוא בפסילה?

דנית גלעד: מוגש כתב אישום, מודיעים לו על שהוא מוזמן לדיון, ובאותה הזמנה היו מודיעים לו שהוא בפסילה.

גלעד ארדן: גם זה היה יוצר בעיות אחרות שלדעתי אינן פחותות מהבעיה שהצגת כרגע.

גלעד ארדן: אני מוכן לשקול את זה מחדש.

לאה ורון: סיעת חד"ש הגישה הסתייגות דווקא לפסקה (ג), ומאחר שפסקה (ג) נמחקה, אני מבינה שאין מקום להסתייגות שלהם, אף כי איני משוכנעת שלא מדובר בהסתייגות לדיבור.

לאה ורון: הם לא הגיעו על אף שהוזמנו לדיון.

אתי בנדלר: אם כך אני לא מציעה לתת להם אישור, הם לא באו.

גלעד ארדן: אני מעלה את הצעת החוק להצבעה, מי בעד?

גלעד ארדן: אין מתנגדים, אין נמנעים, ההצעה אושרה לקריאה שנייה ושלישית ומשטרת ישראל תוכל להעביר בקשה לדיון מחדש אם תחליט שיש צורך בדבר.

אתי בנדלר: דנית, מקסימום שבוע ימים, בבקשה.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.