ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 170, 2007-02-19 12:30

משה שרוני: צהריים טובים.

משה שרוני: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה הרווחה והבריאות לנושא חוק הטבות לנפגעי פוליו – התשס"ו – 2005, בבקשה ג'ודי.

ג'ודי וסרמן: בישיבת העבודה הקודמת של חברי הכנסת התבקשו כמה עקרונות שחברי הכנסת החליטו שיהיו בהצעת החוק והם הוגשו למסמך שמונח לפניכם שכותרתו:

ג'ודי וסרמן: נוסח לדיון בוועדה ב-19 בפברואר.

ג'ודי וסרמן: אפשר לעבוד סעיף סעיף.

משה שרוני: בבקשה.

ג'ודי וסרמן: הצעת חוק פצוי לנפגעי פוליו, התשס"ז – 2007.

ג'ודי וסרמן: מטרה.

ג'ודי וסרמן: 1.

ג'ודי וסרמן: מטרתו של חוק זה לפצות את נפגעי הפוליו ובכך לבטא את מחויבותה של מדינת ישראל לנפגעי הפוליו שלקו במחלת הפוליו בישראל.

ג'ודי וסרמן: 2. הגדרות.

ג'ודי וסרמן: בחוק זה – "הוועדה הרפואית" – הוועדה שמונתה לפי הוראות סעיף 6; "חוק הביטוח הלאומי" – חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה – 1995; "המוסד" – המוסד לביטוח לאומי הפועל מכוח חוק הביטוח הלאומי; "מחלת הפוליו" – מחלת שיתוק ילדים, לרבות שיתוק ילדים מאוחר ("פוסט פוליו"); "נכות" – נכות רפואית כמשמעותה בסעיף 208 בחוק הביטוח הלאומי.

ג'ודי וסרמן: "נפגע פוליו" – תושב ישראל שהוועדה הרפואית קבעה כי נגרמה לו נכות עקב מחלת הפוליו; "השכר הממוצע" – כמשמעותו בסעיפים 1 ו-2 לחוק הביטוח הלאומי; "תושב ישראל" – מי שהוא תושב ישראל לעניין חוק הביטוח הלאומי וכל עוד הוא תושב כאמור.

ג'ודי וסרמן: "השר" – שר הרווחה.

שי סומך: בהגדרה לנפגע פוליו יש להוסיף שהפגיעה הייתה בישראל.

ג'ודי וסרמן: נכון, זאת הכוונה ואנחנו נוסיף.

דוד אזולאי: יש שם התמרמרות רבה.

משה שרוני: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו הסכמנו על זה.

משה שרוני: אין שום שינוי.

דוד אזולאי: רק אחד.

וילמה מאור: אי אפשר, יש הרבה מאוד ארגונים.

וילמה מאור: זה חוזר לוועדה.

משה שרוני: זאת ועדת משנה.

משה שרוני: יש הערות לסעיף 2? אין, הלאה.

ג'ודי וסרמן: סעיף 3.

ג'ודי וסרמן: פיצוי חד פעמי.

ג'ודי וסרמן: נפגע פוליו שעקב מחלת הפוליו נקבעו לו אחוזי נכות, תשלם לו המדינה פיצוי חד פעמי כדלקמן: (1) סכום של 50,000 שקלים אם אחוזי הנכות לא עלו על 74%.

ג'ודי וסרמן: (2) סכום של 100,000 שקלים אם אחוזי הנכות הם 75% או יותר.

אריה אלדד: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו בפעם שעברה אבל הפיצוי מעיד על אחריות המדינה.

אריה אלדד: גם העובדה שמחילים את זה רק על אלה שחלו בארץ אומר בעצם שהמדינה מכירה בכך שמי שהיה בארץ נפגע ומי שלא היה בארץ היא לא רוצה לפצות אותו.

אריה אלדד: כלומר היא מרגישה שהיא אחראית.

משה שרוני: זאת אחריות ציבורית ולא של המדינה.

מאיר ברודר: אני אשתדל לא לחזור על הכל מהתחלה אבל לנו יש הסתייגות מאוד גדולה.

משה שרוני: אנחנו קובעים את המדיניות ולא אתם.

משה שרוני: אתה יכול לתת לי ייעוץ משפטי אם אני עובר על החוק.

משה שרוני: אתה לא תקבע כאן מדיניות.

משה שרוני: אנחנו קובעים מדיניות, עד כאן.

עזמי בשארה: אני מציע שזה יהיה מעל 70%.

שי סומך: כמו חוק הגזזת.

אריה אלדד: עם כל מספר אפשר לשחק.

עמיחי אילון: אם המספר עגול הסיכוי לשחק אתו יותר נמוך.

ג'ודי וסרמן: סעיפי הליקוי הם באחוזים בודדים.

עזמי בשארה: מה ההיגיון ב-74%?

שי סומך: בקצבת נכות יש משמעות ל-75% , זו קצבה מלאה.

ג'ודי וסרמן: לא כאן.

יובל פרידמן: לא אחזור כאן על עמדת משרד האוצר להצעת החוק הזאת.

יובל פרידמן: אני רק רוצה לומר שההערכה שלנו על הפיצוי החד פעמי כמו שהוא מופיע עכשיו עומדת על כ- 400 מיליון שקלים.

משה שרוני: זה לא עושה עלי רושם.

משה שרוני: אל תציעו כאן סכומים.

משה שרוני: מדברים על מחלה, נקודה.

עזמי בשארה: המספר שלנו הוא 2,800 בסך הכל, ביניהם כמה 100%.

משה שרוני: אל תתרשם ממה שהם אומרים, הם לא מקבלים את זה.

רועי קרת: אני רוצה להציע הצעה.

רועי קרת: אנחנו בביטוח הלאומי התייעצנו עם המחלקות הרפואיות שלנו ואמרו לנו שכתוצאה מהפוליו יכולים להיגרם הרבה דברים שלא קשורים לנכויות בגפיים תחתונות.

רועי קרת: זה מאוד רחב, זה יכול לגרום גם לסכרת ולהרבה מאוד דברים נלווים.

רועי קרת: אנחנו מכירים את זה מנכות כללית.

רועי קרת: רצינו להציע לוועדה שתשקול את האפשרות שכמו בגזזת תצורף רשימת ליקויים ספציפית שלגביהם יינתן הפיצוי כדי שזה לא יכלול את כל הליקויים האפשריים.

רועי קרת: כי כמו שזה כתוב עכשיו זה יכול לכלול את כל הליקויים האפשריים.

ואסל טאהא: זה חדש.

אריה אלדד: השאלה על איזו מחלה אתה יכול לתבוע?

ג'ודי וסרמן: השאלה היא אם ההנחיה לוועדה הרפואית היא מספיק ברורה.

משה שרוני: לא.

אריה אלדד: יבוא אדם ויאמר, גם בגידול הסרטני שלי - - -

עזמי בשארה: הוועדה הרפואית תגיד לו שזה לא קשור לפוליו.

עירית פלדמן: זה לא מדויק שזה לא קשור כי אנשים שיושבים הרבה זמן, יש ליקוי של סוכרת - - -

אריה אלדד: אין שום דרך לדעת ברמה הפרטנית אם הסרטן של אדם פלוני זה מאבא שלו או מפוליו.

אריה אלדד: החוק אומר שאנחנו רוצים להכריז שמי סובל מפוליו או פוסט פוליו או שלאחר שנים התפתחה אצלו סוכרת, אנחנו אומרים שברשימת המחלות האלה אפשר לתבוע כהכרה.

חיים אמסלם: השאלה האם הממסד הרפואי נתן אבחנות ברורות בנושא הזה?

אריה אלדד: לא חד משמעיות.

אריה אלדד: אתה אומר שיש שכיחות יתר.

אריה אלדד: אם הסיכוי של אדם ללקות בסרטן בימי חייו הוא 30%, אז מי שסבל מפוליו הסיכוי שלו הוא 35%.

אריה אלדד: כמובן שהמספרים אינם נכונים.

אריה אלדד: השאלה היא אם במקרה הפרטני אתה תדע אם כן או לא.

אריה אלדד: צריך לקבל על כך החלטה.

רועי קרת: יש מנגנון דומה גם בגזזת.

רועי קרת: אותה שאלה עלתה גם שם.

רועי קרת: כיוון שהחוק הזה מותאם בצורה מסוימת לחוק הגזזת צריך לשקול גם את העניין הזה.

רועי קרת: גם לגבי הגזזת אפשר היה לייחס הרבה מאוד מחלות להשלכות והמחוקק החליט להגביל בחוק את רשימת המחלות.

חיים אמסלם: אין רשימה מסודרת מה נקרא פוסט פוליו ומה לא.

משה שרוני: אמנם אני לא רופא אבל אני חושב שיש הבדל מהותי בין הקרנות לגזזת ובין פוליו.

משה שרוני: לא נתעסק בזה.

ג'ודי וסרמן: סעיף 4.

ג'ודי וסרמן: קצבה חודשית.

ג'ודי וסרמן: (א) נפגע פוליו שעקב מחלת הפוליו נקבעו לו, לפי הוראות חוק זה, 100% נכות, זכאי לקצבה חודשית בסכום השווה ל-50% מהשכר הממוצע.

עזמי בשארה: על זה צריך להכריע.

אריה אלדד: וזה בנוסף לכל שאר הקצבאות שמגיעות לו.

ג'ודי וסרמן: (ב) נפגע פוליו שנקבעו לו, לפי הוראות חוק זה, אחוזי נכות הנמוכים מ-100% זכאי לקצבה חודשית בסכום שהיחס בינו לבין סכום הקצבה כאמור בסעיף קטן (א) שווה ליחס שבין אחוזי הנכות שנקבעו לו לבין 100%, ולבד שנפגע פוליו שנקבעו לו אחוזי נכות הנמוכים מ-20% יקבל מענק מסכום המתקבל מהכפלת הסכום הבסיסי ב-70; לעניין סעיף קטן זה, "הסכום הבסיסי" – סכום שהיחס בינו לבין הקיצבה המלאה שווה ליחס שבין אחוזי נכות שנקבעו לנפגע לבין 100% .

ג'ודי וסרמן: אני רוצה להוסיף, הסיפא שכתובה באותיות הבולטות זו תוספת שלא נדונה בפעם הקודמת.

ג'ודי וסרמן: בחלק גדול מחוקי הקצבאות עקב נכויות ישנה הוראה שקובעת שאם לאדם יש נכות בשיעור נמוך - הוא יקבל מענק חד פעמי ולא קצבה חודשית.

ג'ודי וסרמן: למשל בגזזת, מי שיש לו דרגה של פחות מ-40% ומעל ל-5% - מקבל מענק חד פעמי.

ג'ודי וסרמן: למשל נפגעי עבודה – מי שיש לו אחוזי נכות פחות מ-20% - יקבל מענק חד פעמי.

ג'ודי וסרמן: אני מבקשת שהוועדה תתייחס לעניין שבאחוזי נכות נמוכים האם ראוי לתת מענק חד פעמי במקום קצבה חודשית.

משה שרוני: אני מעדיף קצבה חודשית ולא חד פעמית.

ג'ודי וסרמן: אנחנו מדברים רק על השיעורים הנמוכים.

משה שרוני: אם נותנים חד פעמי זה נגמר ועוד פעם נופלים על החברה.

משה שרוני: זה צריך להיות פיצוי לא חד פעמי.

אריה אלדד: זה לא באמת נופל על החברה.

אריה אלדד: בשיעור הנמוך הוא לא נופל על החברה.

אריה אלדד: הוא לא תלוי בחברה בפעילויות היומיומיות שלו.

משה שרוני: לא ראיתי נפגע פוליו עם פחות מ-20%.

אריה אלדד: יכול להיות שהסעיף לא רלוונטי אבל אם הוא באמת עם נכות מאוד נמוכה, למשל יש איזו צליעה קלה אז הוא לא נופל על כתפי החברה.

חיים אמסלם: אבל אחריות המדינה עדיין קיימת גם באחוזים הנמוכים ולכן יש מקום לשקול את הקצבה.

אריה אלדד: הויכוח לא היה אם מגיע לו משהו או לא, אלא אם מגיע לו בצורת תשלום חד פעמי או קצבה.

אריה אלדד: כפי שהיושב ראש אמר הוא מציע קצבה ולא חד פעמי.

אריה אלדד: חיים אמסלם: אני מצטרף ליושב ראש.

שי סומך: אני מבקש להתייחס לקצבה החודשית שלפיה הנוסח היא בשיעור של 50% מהשכר הממוצע.

שי סומך: בדיון הקודם התייחסתי להצעה של 75% ואני טוען ש-50% מהשכר הממוצע הוא סכום מופרך לפי כל קנה מידה.

שי סומך: בגזזת אחריות המדינה ברורה, וכאן אחריות המדינה לא ברורה ומדובר בקצבה שהיא כפולה מגזזת.

משה שרוני: היה לכם מזל, אם הייתי ממנה ועדה ציבורית הייתם רואים תוצאה אחרת.

מאיר ברודר: ממש לא.

מאיר ברודר: שי סומך: אני חושב שגם אם הייתה ועדה ציבורית שקובעת שיש אחריות אז היה צריך לתת גם בגזזת, ובגזזת יש אחריות ברורה.

מאיר ברודר: תמכתי לחלוטין בהצעה של הוועדה הציבורית.

מאיר ברודר: אני לא מייצג כאן את הכסף.

מאיר ברודר: אני מייצג את סיבות נושא האפליה והשוויון ואני חושב שגזזת זה היום קנה המידה של אחריות מדינה במקרים דומים ומציע להיצמד לגזזת.

מאיר ברודר: מבחינת היחס של 50% מהשכר הממוצע לקבוצת הביניים.

מאיר ברודר: מה זאת קבוצת הביניים?

מאיר ברודר: קבוצת הביניים אלה קבוצות נכים מיוחדות שהם בין נכי צהל לבין נכות כללית.

מאיר ברודר: מדובר על נכים ניצולי שואה, נכי המלחמה בנאצים ואסירי ציון.

מאיר ברודר: הצעה של 50% מהשכר הממוצע כמו שאתם רואים בטבלה שמונחת כאן - קופצת מעל קבוצת הביניים, מעל אותן קבוצות מיוחדות והשאלה היא אם זה נכון.

מאיר ברודר: אני סבור שלא.

מאיר ברודר: השוואה נוספת כשאני מדבר על סכומים מופרזים היא כלפי צהל.

מאיר ברודר: כשאני מתייחס לקצבת הנכות זה כבר מדגדג את נכי צהל, במקרה מסוים לפי הטבלה שעשיתי, אם מוסיפים מענק חד פעמי זה אפילו עובר את זה.

משה שרוני: אני לא חושב שלגבי נכי צהל יש נושא שהם מקבלים בית כדי שתהיה נגישות ומקבלים אוטו ומחליפים אוטו, כך שאל תשווה.

שי סומך: אני אתייחס לקצבת הנכות.

שי סומך: בנושא הניידות אין מה להתבייש במה שנותנים בנכות כללית.

שי סומך: יש מרחק למה שנותנים בצהל אבל נותנים סכומים יפים.

שי סומך: בנושא הבית יש את משרד השיכון שנותן סיוע.

שי סומך: כמובן שיש פערים גדולים אבל לא צריך לקשור את שני הדברים.

עזמי בשארה: אתה קשרת ועכשיו אתה לא רוצה לקשור.

עזמי בשארה: ההבדל הוא באמת גדול.

עזמי בשארה: גם אם יקבלו 75% יהיו פחות ממה שמקבלים נכות כללית.

שי סומך: בנכות לא.

שי סומך: עם הרכב משפחה מסוים.

עזמי בשארה: נכות 100% אצל נכה פעולות איבה או נכה צהל זה 7326 שקלים, ובנכות 100% פלוס זה 8543 שקלים.

עזמי בשארה: ההצעה שלנו מגיעה ל-6322 ב-100% פלוס ו-100% מגיעה ל-5105.

עזמי בשארה: ההבדל הוא 2,000 שקלים.

שי סומך: אצלי המספרים יותר גבוהים.

שי סומך: הרכב משפחה של בן זוג פלוס שני ילדים - - -

משה שרוני: אתה מהמחלקה המשפטית, תתייחס לחוק ולא לנושא הכסף.

משה שרוני: לא צריך שוויון.

שי סומך: האפליה היא ביחס לקצבת הנכות הכללית.

שי סומך: ב-50% מהשכר הממוצע נכי פוליו יקבלו כפול או פי שלושה מנכות כללית.

שי סומך: וזה מדאיג אותי לא רק לגבי ההווה אלא גם לגבי העתיד.

שי סומך: הקצבאות האלה פועלות לפעמים בכלים שלובים.

משה שרוני: שלא ידאיג אותך.

משה שרוני: אתה ישן טוב.

משה שרוני: יש אחרים שלא ישנים טוב.

שי סומך: אני דווקא לא ישן טוב בגלל החוק הזה.

שי סומך: כבר היום במערכת נכות כללית נכי הפוליו שהם בהנהגת הנכים השיגו הישגים שהיו תפורים למידות שלהם.

שי סומך: הסכם הניידות נולד בגלל נכי הפוליו.

שי סומך: עיני לא צרה בהם וזה טוב מאוד אבל כבר היום בנכות הכללית, הסכם הנכות הראשון בעיקר הוא הסכם שמאוד הוסיף לנכי הפוליו ולנכים במצבם והייתה על זה ביקורת.

שי סומך: כבר בנכות כללית מצבם יותר טוב מנכים אחרים.

שי סומך: לסיום לגבי הסכומים שאני חושב שהם מופרזים, כשבודקים את הסך הכול הכולל במספרים המוחלטים של מה שמקבלים נכי הפוליו, אלה סכומים פטורים ממס, יש שרם ויש ניידות, הביטוח הלאומי יוכל כאן למסור פרטים, מדובר בסכומים מאוד מכובדים.

יובל פרידמן: נתון נוסף לגבי הקצבה החודשית, לפי הערכות שלנו אם שיעור הקצבה החודשית יהיה 75% מהשכר הממוצע מדובר על 190 מיליון שקלים בשנה.

עמיחי אילון: מה סדר גודל האוכלוסייה?

יובל פרידמן: הנתונים שנמסרו לנו ממחקר של משרד הבריאות מדברים על 6,800 אנשים.

משה שרוני: באמת.

עזמי בשארה: מה פתאום?

אריה אלדד: זה לא כיסאות גלגלים.

יובל פרידמן: אלו הנתונים, אנחנו עוקבים אחריהם.

משה שרוני: חבר הכנסת אלדד, אנחנו שומעים, זה תלוי בנו אם אנחנו מקבלים את זה או לא.

משה שרוני: אני לא מתווכח.

אריה אלדד: אנחנו צריכים להציג מספרים אחרים עם מקורות למספרים האלה.

אריה אלדד: צריכים לקבל מהם נתון.

משה שרוני: אני לא מתווכח עם אנשים שלא קובעים מדיניות כמו פקידי האוצר, נקודה.

יובל פרידמן: גם אם נניח שרק חלק מהם נמצאים איתנו היום בחיים, ההערכה שלנו היא 190 מיליון שקלים בעלות שנתית שאם ישלמו את זה 20 שנה - - -

משה שרוני: 20 שנה?

משה שרוני: אתם תעשו שיחיו עד גיל 120 עוד מעט כמו שאתם עושים תמיד, באמת.

יובל פרידמן: מדובר על אוכלוסייה שהגיל שלה הוא לא מאוד מבוגר בממוצע - - -

אריה אלדד: אבל תוחלת החיים שלה יותר קצרה.

משה שרוני: חבר הכנסת אלדד, אנשי האוצר הם גם רופאים, הם יודעים הכול.

משה שרוני: הבנת?

עזמי בשארה: הוא מביא את כל מספר החולים, לא מביא את אלה שנפטרו.

עזמי בשארה: זה לא יאומן.

חיים אמסלם: אני חייב לציין משהו שמאז שאנחנו יושבים בישיבות האלה, כל פעם אנחנו שומעים מספרים אחרים של נפגעי פוליו.

חיים אמסלם: אי אפשר לקבל נתון מדויק ומסודר?

עזמי בשארה: ישבנו בוועדת הכספים, משרד הבריאות אמר 2,800 ומשרד האוצר 4,000 ועכשיו מספרים אחרים.

עזמי בשארה: הכל מנופח.

משה שרוני: מה אתם מתרגשים?

משה שרוני: אם היו אומרים 20,000, אני מתחשב בזה?

משה שרוני: אני צריך לקבוע מדיניות לגבי חולי פוליו, נקודה.

משה שרוני: לא מעניין המספר.

אריה אלדד: אבל בסוף אנחנו צריכים להתחשב בם במספרים משום שאם לא היינו מתחשבים במספרים היינו נותנים לכל מי שסובל מנכות כללית מיליון שקל, אבל אנחנו מתחשבים במספרים כי אין לנו.

אריה אלדד: אני בכוונה מביא את זה לאבסורד אבל בסוף אנחנו מתחשבים גם במספרים, ביכולות, בהערכה שלנו של איך אנחנו מחלקים את כספי המדינה.

עזמי בשארה: אז למה לא התווכחת כאשר מרכז המחקרים בכנסת הביא מספר של 2,800?

מיכל טביביאן מזרחי: במסמך של מרכז המידע והמחקר של הכנסת היה נתון לגבי כמה חולים חלו בשנים 50-51.

מיכל טביביאן מזרחי: הנתון היה 2511 חולים אבל זה לא כל השנים.

מיכל טביביאן מזרחי: לאורך השנים עד 89 חלו אנשים נוספים.

מיכל טביביאן מזרחי: מאיר ברודר: יש לנו נתונים בכל שנה כמה היו חולים.

מיכל טביביאן מזרחי: המספר הסופי הוא 6,802 והערכה היא שהיום בחיים 80%, שזה 5,442 אנשים.

משה גפני: למה אתם צריכים להתבסס על מחקרים?

משה גפני: יש נכים שמתוקצבים.

משה גפני: מי שנפטר הפסיק לקבל את הגמלה החודשית.

משה גפני: למה מחקרים?

משה גפני: למה אתם לא יכולים לתת לנו נתון כמה היום מקבלים נפגעי פוליו?

משה שרוני: אין לאף אחד נתון מדויק.

עירית פלדמן: אין רישום לפי מחלות.

עזמי בשארה: יש להם הערכה של 80% חיים.

משה שרוני: חבר הכנסת גפני, אתה שואל שאלה שאף אחד לא יכול לענות עליה.

אריה אלדד: הסימון הזה חשוב גם לדברים אחרים.

אריה אלדד: רצוי שנדע להבא, כי אם מדינת ישראל משלמת בשביל סוכרת מיליארד שקל בשנה חשוב לדעת כדי לרכז מאמצים מחקריים, להקצות משאבים טיפוליים.

עירית פלדמן: על סוכרת יש נתון משום שיש סעיף בחוק שמתייחס לכך.

אריה אלדד: אבל נכון שבמאגרי הנתונים שלכם יהיו גם סימוני מחלות.

עירית פלדמן: אנחנו מתכוונים להתחבר.

עמיחי אילון: אי אפשר לעשות שום דיון בלי בסיסי נתונים.

עמיחי אילון: אני רוצה לחזור לכמות הנפגעים מהמחלה.

עמיחי אילון: אני מבין שכל ההיגיון באחריותה של המדינה הוא היגיון שמתייחס לשנות ה-50 ולדרך הטיפול של המדינה.

עמיחי אילון: הוא לא מתייחס לשנות ה-70 וה-80.

עמיחי אילון: עד עכשיו לא ראיתי את זה באותה צורה, אחרת כל הסיפורים שסיפרו לנו על הניתוחים ועל הטעויות - מה ההיגיון?

עמיחי אילון: יש אחריות מוסרית.

עמיחי אילון: על רקע זה הבנתי את כל מכלול הנתונים שהוצגו על ידי מחלקת המחקר של הכנסת שהציג מספר שבפועל מצטמצם ל-1,400 איש.

עמיחי אילון: למה?

עמיחי אילון: מפני שכל הרעיון היה שנפגעו כ-2000 ומשהו, מהם נפטרו כך וכך ועד עכשיו ראיתי לנגד עיניי אוכלוסייה של כ-1,400 איש שתוחלת החיים שלהם קצרה, שכמות המחלות שלהם הולכת וגדלה והיא הולכת ונגמרת לנגד עינינו.

עמיחי אילון: פתאום באים ואומרים, אל"ף זה 6000 ובי"ת הם הולכים ומתרבים.

עמיחי אילון: אז אני אומר שכל בסיס הנתונים של הדיון הזה הוא הפוך.

אריה אלדד: אבל אי אפשר להכניס נתון באיזו שנה חלה?

מאיר ברודר: החולה האחרון חלה ב-88.

עזמי בשארה: זה חולה אחד.

עמיחי אילון: לא חשבתי עד עכשיו שמי שחלה ב-1970 הוא בתוך החוק.

אריה אלדד: אי אפשר לעשות תת אוכלוסיות.

עזמי בשארה: אם ב-88 חלו 4 אנשים, נוציא אותם מהחוק?

עמיחי אילון: הארבעה האלה לא הוסיפו מ-1400 ל-6000.

עמיחי אילון: שמישהו ממחלקת המחקר של הכנסת יציג הנתונים.

מיכל טביביאן מזרחי: הנתונים שהצגנו במסמך הראשוני הם נתונים שמתבססים על נתונים שנמצאים במשרד הבריאות.

מיכל טביביאן מזרחי: מרכז המחקר לא ממציא נתונים.

מיכל טביביאן מזרחי: המספר 2,500 מתייחס לאלו שחלו ב-1950 - 1951.

ואסל טאהא: כמה מהם נשארו בחיים?

מיכל טביביאן מזרחי: אני לא יכולה לדעת את הנתונים האלה.

עזמי בשארה: זה נכון 1500, 1400?

מיכל טביביאן מזרחי: אחרי אותן שנים כפי שמציג משרד הבריאות חלו 6,000 איש.

מיכל טביביאן מזרחי: אין לנו יכולת לדעת כמה נמצאים בחיים וכמה לא.

משה שרוני: יש לי הצעה, נעזוב את הנתונים בינתיים ונתקדם ואחר כך נחליט מה שנחליט.

משה שרוני: מאיר ברודר: אני רוצה רק להוסיף נתון אחד, חבר הכנסת איילון.

משה שרוני: מהנתונים שנמצאים בידי משרד הבריאות - 70% מהחולים במדינת ישראל חלו עוד בטרם המצאת החיסון.

משה שרוני: זאת אומרת, כל הטענות של אחריות המדינה והתרשלות המדינה לא רלוונטיים.

עמיחי אילון: לא חוזרים לזה.

משה שרוני: אדוני נציג משרד הבריאות, אל תבוא עם הנתון הזה אם לא תבוא עם הנתון כמה נפטרו משנת 51 ועד היום.

משה שרוני: הבנת?

מאיר ברודר: בסדר, נביא את הנתונים.

ג'ודי וסרמן: אני מבקשת מהביטוח הלאומי נתון, בהנחה שייקבע 50% מהשכר הממוצע לנכה פוליו של 100% , כמה יקבל יחד עם הגמלאות האחרות שהוא מקבל מהביטוח הלאומי?

עירית פלדמן: אנחנו רק יכולים לתת את הקצבאות הממוצעות.

עירית פלדמן: יש לנו נתון לפי קצבה ממוצעת.

עירית פלדמן: אדם מקבל קצבת נכות בשל העובדה שהוא איננו מסוגל להסתדר, קצבה לשירותים מיוחדים משום שהוא לא מסוגל לשרת את עצמו וקצבת ניידות – לפי הנתונים של הקצבאות הממוצעות הוא 5,912 שקלים.

ג'ודי וסרמן: וזה לא כולל את הפיצוי לפי חוק הפוליו?

עירית פלדמן: בוודאי שלא.

ג'ודי וסרמן: ועל זה צריך להוסיף 3500 שקלים.

עירית פלדמן: מאחר שלא כולם 100%, גם לפי מרכז המידע של הכנסת וגם אצלנו הערכה הייתה שלא כולם 100%, הנתון היחיד שיש לנו מאחר שאיננו יודעים מי נכה פוליו ומי לא, לקחנו קצבה ממוצעת.

עירית פלדמן: אפשר כמובן לקחת את הקצבה הגבוהה ביותר.

עירית פלדמן: היא תחול על חלק מהאנשים שנמצאים כאן

עירית פלדמן: אבל יש אנשים נוספים שאנחנו לא רואים.

רועי קרת: אם הוועדה רוצה ממוצע אלה המספרים.

רועי קרת: אפשר להניח שרוב האוכלוסייה שמדברים עליה היא קצת או הרבה מעל הממוצע ולכן אני רוצה להוסיף את הנתונים המרביים שתדעו מה הטווח.

רועי קרת: ניידות אתם יודעים היא קצבה גבוהה.

עירית פלדמן: הקצבה המאוד גבוהה ניתנת במשורה, למעטים שבמעטים.

רועי קרת: המכסימום שזה 7,000 שקלים קצבה מקבלים רק 130 איש.

רועי קרת: ניידות.

רועי קרת: בין 3000 ל-7000 שקל מקבלים 2800 איש שאלה אנשים שיש להם הרשאה לואן.

רועי קרת: כפי שציין עורך הדין סומך, הסכומים שהגענו אליהם הם בחלקם כתוצאה משני תיקונים מאוד גדולים שהיו בשנים האחרונות שחלק מהרציונאל שלהם היה גם הנושא של הפוליו ולכן האוצר הסכים לעשות תיקונים במאות מיליונים מ-99 ועד היום.

רועי קרת: זה רק הניידות.

רועי קרת: קצבת השרם, שירותים מיוחדים.

רועי קרת: המקסימום זה 3,500 שקלים ואת זה מקבלים כ-5000 איש.

רועי קרת: קצבת הנכות הממוצעת היא בערך 2,400 שקלים בערך.

רועי קרת: הקבוצה הכי גבוהה של 130 איש סך כל הקצבאות שלה מגיע ל-13,000 שקלים היום, בלי החוק החדש.

משה שרוני: 130 איש בסך הכל.

רועי קרת: 130 איש זה מגיע לכדי 13,000 שקל ויש 2,800 איש שאלה ה"ואניסטים" זה בין 13,000 שקל ל-9000 שקל.

שי סומך: מה ההטבה מבחינת הואן?

רועי קרת: הקצבה.

שי סומך: אבל הוואן עצמו?

רועי קרת: אני מדבר על קצבאות שוטפות בלי הטבות של מענקים והלוואות חד פעמיות לרכישת הרכב.

משה שרוני: הלוואות מחזירים אותם?

ג'ודי וסרמן: לא, זו הלוואה עומדת לרכישת הרכב.

ג'ודי וסרמן: כאן הם דיברו על כספים שמגיעים באופן שוטף לחשבונו של האיש כדי לתחזק, להחזיק את הרכב, מקורות מימון, מחייה וכו', טיפולים רפואיים.

משה שרוני: קדימה.

ג'ודי וסרמן: ממשיכה לקרוא, סעיף 5.

ג'ודי וסרמן: החמרת מצב.

ג'ודי וסרמן: חלפו שישה חודשים או יותר מהמועד בו נקבעו לאחרונה אחוזי הנכות של הנפגע ועקב החמרה במצב בריאותו כתוצאה ממחלת הפוליו שבה לקה עלו אחוזי הנכות ב-10% או יותר, יחולו הוראות אלה: (א) לגבי נפגע פוליו ששולם לו מענק לפי סעיף 4(ב)- (1) אם נקבעו לו פחות מ-20% נכות, תשלם לו המדינה מענק משלים לפי החישוב האמור בסעיף 3(ב), ולעניין הסכום הבסיסי יובא בחשבון ההפרש שבין אחוזי הנכות - - - זה לא רלוונטי מאחר והוועדה החליטה שאין מענק חד פעמי.

ג'ודי וסרמן: (2) אם נקבעו לו 20% ומעלה, תשלם לו המדינה קצבה כאמור בסעיף 4 החל בחודש שבו הוגשה הבקשה לבדיקה מחדש, וגם הסעיף הזה לא רלוונטי מאחר ואין מענק.

ג'ודי וסרמן: (ב) לגבי נפגע פוליו שמשתלמת לו קצבה לפי סעיף 4- תשולם לו הקצבה לפי אחוזי הנכות שנקבעו לו עקב ההחמרה החל בחודש שבו הוגשה הבקשה לבדיקה מחדש.

ג'ודי וסרמן: (ג) בסעיף זה, "בקשה לבדיקה מחדש" – בקשה שהגיש נפגע פוליו לוועדה רפואית לפי הוראות חוק זה, לצורך בדיקה מחדש בשל החמרה במצב בריאותו כתוצאה ממחלת הפוליו שבה לקה.

עירית פלדמן: ברמת הביצוע אנחנו גורמים לכך שאנשים באים בטענות.

עירית פלדמן: אם באמת חלה החמרה הם קודם הולכים לבית החולים לקבל טיפול ורק אחר כך אלינו להגיש בקשה.

עירית פלדמן: כך שהביצוע אומר שכדאי לתת לפחות שלושה חודשים או שישה חודשים לפני הגשת הבקשה.

עירית פלדמן: כמובן מהמועד שבו חלה החמרה אבל לא מהמועד שבו הוגשה הבקשה.

עירית פלדמן: האנשים לא עומדים בזה.

עירית פלדמן: הם קודם הולכים לבית החולים.

משה שרוני: מי לא עומד בזה?

עירית פלדמן: הנכים, הם קודם הולכים לבית חולים לטפל בהחמרה שחלה ורק אחר כך הם מגיעים אלינו להגיש את הבקשות.

ג'ודי וסרמן: את מציעה שלושה חודשים לפני הגשת הבקשה?

עירית פלדמן: כן.

ג'ודי וסרמן: ובלבד שזה לא מוקדם ממועד שחלה ההחמרה.

ג'ודי וסרמן: בסדר.

ג'ודי וסרמן: סעיף 6.

ג'ודי וסרמן: הגשת תביעה.

ג'ודי וסרמן: תביעה לפיצוי חד פעמי או לקצבה חודשית מכוח חוק זה תוגש למוסד.

ג'ודי וסרמן: 7.

ג'ודי וסרמן: ועדה רפואית (א) ועדה רפואית שמונתה לפי הוראות סעיף 118 לחוק הביטוח הלאומי, תדון בבקשה של אדם להכיר בו כנפגע פוליו.

ג'ודי וסרמן: הוראות סעיפים 118, 122, ו-123 לחוק הביטוח הלאומי יחולו לעניין זה, בשינויים המחויבים.

ג'ודי וסרמן: (ב) ועדה רפואית כאמור בסעיף קטן (א) תקבע – (1) אם לקה המבקש במחלת הפוליו; (2) את אחוזי הנכות של המבקש הנובעים ממחלת הפוליו שבה לקה; (3) אם חל שינוי במצבו הבריאותי של המבקש כתוצאה ממחלת הפוליו שבה לקה ואת אחוזי הנכות של המבקש בעקבות השינוי האמור.

שי סומך: צריך גם לבדוק שהמחלה הייתה בישראל.

ג'ודי וסרמן: כן, אנחנו נתקן את זה.

רועי קרת: הסעיף מתייחס לוועדות רפואיות לעניין פרק נפגעי עבודה שבחוק.

רועי קרת: ההערה שלנו בעניין הזה הייתה שאנחנו מבקשים שהסעיף יתייחס לוועדות רפואיות שמונו לעניין פרק הנכות הכללית שבחוק כי זה פרק מתאים יותר לנסיבות העניין וגם מדובר באנשים שאני חושב שאת רובם פרק הנכות הכללית ולא פרק נפגעי העבודה.

רועי קרת: זה לא אנשים שנפגעו בעבודה.

רועי קרת: הכללים לא זהים לכן יותר מתאים להפניה לפרק הנכות הכללית.

משה שרוני: בסדר.

ג'ודי וסרמן: לעניין סעיפי הליקוי אנחנו מדברים על סעיפי ליקוי לפי נכות כללית או נפגעי עבודה?

רועי קרת: רשימת הליקויים של נפגעי העבודה היא הרשימה המטיבה אבל כללי הביצוע יהיו כללי הביצוע של סעיפים 208-213 שזה פרק הנכות הכללית ולא הסעיפים שבפרק נפגעי העבודה.

ג'ודי וסרמן: ואדם שכבר נבדק בוועדות הרפואיות של נכות כללית, אם ברור מהתוצאות של הוועדות שזה בשל ליקוי הפוליו הוא לא יידרש להיבדק מחדש.

רועי קרת: הוא אוטומטית יהיה בפנים.

עירית פלדמן: הוא לא יידרש.

עירית פלדמן: אם יש לו 100% אנחנו חושבים שנוכל לשלם לו בלי לטרטר אותו.

משה שרוני: מאה אחוז.

משה שרוני: סעיף 8.

ג'ודי וסרמן: סעיף 8.

ג'ודי וסרמן: השתתפות המדינה במימון שירותי בריאות לנפגעי הפוליו.

ג'ודי וסרמן: (א) המדינה תשתתף במימון טיפולים רפואיים, אביזרים רפואיים ומכשור רפואי הנדרשים לנפגעי הפוליו, עקב מחלת הפוליו, ואינם נכללים במסגרת סל שירותי הבריאות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד – 1994 (בסעיף זה – שירותי בריאות לנפגעי הפוליו); ההוצאות הדרושות למימון השתתפות המדינה ישולמו מאוצר המדינה.

ג'ודי וסרמן: (ב) שר הבריאות, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, יקבעו כללים, תנאים והוראות לעניין סעיף זה, לרבות לעניין סוגי שירותי הבריאות שהמדינה תשתתף במימונים כאמור, נותני שירותי הבריאות ושיעור ההשתתפות.

מאיר ברודר: אנחנו רוצים להביע את הסתייגותנו לסעיף זה.

מאיר ברודר: אנחנו חושבים שחוק ביטוח בריאות ממלכתי מהווה הסדר ממצה לעניין מתן השירותים והטיפולים והאביזרים הרפואיים.

מאיר ברודר: צריך לזכור - - -

עזמי בשארה: אז למה אתם מתנגדים?

עזמי בשארה: זה יתברר ואז לא תשלמו.

אריה אלדד: הם אחראים גם מחוץ לסל.

אריה אלדד: זה מה שהחוק אומר.

מאיר ברודר: צריך לזכור שכל השירות נעשה דרך ועדת הסל, וכשהיא מחליטה שהיא בוחנת ורוצה לתת לקבוצה מיוחדת, היא בוחנת אם יש אבחנה לגיטימית בין הקבוצה הזאת לקבוצה - - -

משה שרוני: נשאיר את זה ככה.

ג'ודי וסרמן: יש לי שאלה.

ג'ודי וסרמן: מעבר למה שקבוע בסל שירותי הבריאות.

ג'ודי וסרמן: אתם נותנים אביזרים רפואיים לאנשים שנעזרים באביזרים שלא במסגרת הסל, נכון?

מאיר ברודר: במסגרת התוספת השלישית, בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

מאיר ברודר: התוספת השנייה זה מה שקופת החולים נותנת ואביזרים זה מה שנקבע היום בחוק.

מאיר ברודר: מה שאנחנו היום עושים פה זה עוקף החוק ועוקף וועדת הסל.

אריה אלדד: מה שיכול לקרות כאן זה שאדם שסובל משיתוק מוחין והוא נכה פוליו 100%, אני כבר לא מדבר על הפיצוי החד פעמים, על הקצבה, יהיה זכאי לכיסא מסוג מסוים וההוא יהיה זכאי לכיסא אחר על חשבון המדינה.

אריה אלדד: מה ההבדל בנכות שלהם?

אריה אלדד: מה ההבדל בסבל שלהם?

אריה אלדד: שניהם נולדו ב-1950, שניהם גדלו באותה מעברה, שניהם לא קיבלו פיזיוטרפיה באותה שנה כי זה מה שהיה למדינה לתת.

שי סומך: יש הבדל אחד שנכה פוליו מקבל הרבה יותר.

אריה אלדד: אי השוויון בין הנכים יקפוץ לעין הרבה יותר.

אריה אלדד: עם איזה כסא הנכה נוסע כולם רואים.

אריה אלדד: אנחנו מחמירים את העוול למחלות אחרות שסובלים מאותה נכות.

מאיר ברודר: אם היינו עושים תיקון עקיף לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, היום בחוק יש 12 טיפולים פיזיוטרפיים.

מאיר ברודר: אז יהיה כתוב: 12 טיפולים פיזיוטרפיים לכל הנכים ולנכה פוליו 24.

עמיחי אילון: ההיגיון הצרוף של מה שאמר חבר הכנסת אלדד, מה מתקיים לגבי אותו נכה באותה רמת איכות והוא נפגע פעולות איבה לגבי אביזרים רפואיים?

עירית פלדמן: הם מקבלים בסטנדרט מאוד גבוה עם כל האביזרים.

עזמי בשארה: אז למה זה לא הפריע עד היום?

אריה אלדד: החברה ידעה להגיד שיש מעמד מיוחד לנפגעי צה"ל.

עמיחי אילון: כל מה שמקובל היום משתנה רק ברגע ההחלטה.

עמיחי אילון: כשהכנסת הוסיפה את נפגעי פעולות האיבה לנפגעי צהל אני מבין שהיו דיונים דומים.

עמיחי אילון: מטריד אותי העניין הזה, אני לא רוצה להוריד מנפגעי צהל ופעולות האיבה, אבל זה נוסע על כיסא גלגלים X ואחרים על Y.

שי סומך: נפגעי איבה יש להם מעמד מיוחד.

שי סומך: פגעו בהם בגלל היותם ישראלים בגלל שמדינת ישראל לא הצליחה להגן עליהם.

שי סומך: כל מדינה נותנת לנכי הצבא יותר.

שנטל וסרשטיין: זה עניין ערכי.

עמיחי אילון: תעזבו רגע את צהל, אנחנו מדברים על נפגעי פעולות האיבה.

עמיחי אילון: הלך אדם בשוק ומדינת ישראל לא הצליחה למנוע את הפיכתו לנכה.

עמיחי אילון: הוא לא התנדב, הוא היה אזרח לכל דבר לעניין, ערבי, נוצרי, מוסלמי או יהודי.

עמיחי אילון: אין פה עניין מוסרי, יש אחריות.

עמיחי אילון: מה האחריות?

משה גפני: מה שהעלה חבר הכנסת אלדד היא שאלה מוסרית שאי אפשר להתעלם ממנה.

משה גפני: אני מבין שמדובר על קבוצה גדולה מראשית שנות המדינה.

משה גפני: ההערכה של כולנו היא שחלק מהם נפטרו.

משה גפני: חבר הכנסת אלדד מעלה טיעון נכון.

משה גפני: אותם שני ילדים שנולדו באותה מעברה, אחד הוא נפגע פוליו ואחד הוא נפגע סי.פי.

משה גפני: או משהו כזה.

משה גפני: אני סבור שצריך לתקן את החוק לגבי נפגעי פוליו.

משה גפני: אני חושב שזה מוסרי וזה מה שהמדינה צריכה לעשות.

משה גפני: אני מעריך שבסוף התהליך או שהחוק יתוקן או שיהיו השלכות, המדינה תצטרך לשלם גם לנפגעים אחרים.

שי סומך: לקבוצות החזקות האחרות.

משה גפני: לא החזקות.

שי סומך: אי אפשר לתת את ההטבות האלה לכולם.

שי סומך: החזקים יקבלו.

משה גפני: אני מציע לאשר את זה כשבחלל האוויר מרחפת השאלה המוסרית שהעלה חבר הכנסת אלדד כאשר אנחנו יודעים שבסוף התהליך הזה, לפחות לגבי הסעיף הזה שהוא סעיף שרואים אותו, לגבי האביזרים, יצטרכו לתקן גם לגבי החולים האחרים.

משה שרוני: נתקן.

רועי קרת: יש 32,000 נכים קשים מאוד בישראל, חלקם פוליו רובם אחרים.

רועי קרת: המסה הגדולה הזאת הקצבה שלה לא עלתה בשנים האחרונות אלא ירדה, קוצצה, הוקפאה.

רועי קרת: חייבים להצביע פה על המגמה שנכים כלליים קשים שאין מאחוריהם גוף מארגן הקצבה שלהם יורדת ונכים שיש מאחוריהם גוף חזק הקצבה שלהם בתקופה המקבילה עולה.

רועי קרת: זאת הקבוצה שמגיעה לדיון הזה, זה דבר שצריך לקחת בחשבון.

רועי קרת: לכן אם מדברים על הגזזת אז מתוך הנחה של אחריות לפחות שזה יהיה כמו הגזזת.

רועי קרת: הוא נותן הטבות הרבה יותר מרחיקות לכת ממה שקורה בגזזת.

משה שרוני: הבנו כבר.

משה שרוני: אל תחזרו על כך.

משה שרוני: אם יש חידוש תגידו.

מאיר ברודר: לא ברור איזה אביזרים יש שהם לא מקבלים היום.

עזמי בשארה: אז לא תצטרך לתת להם.

עזמי בשארה: מה אתה חושש?

עזמי בשארה: לא תוסיפו להם כלום.

משה שרוני: חבר הכנסת בשארה, אל תתרגז, הוא לא קובע, מה הבעיה?

ג'ודי וסרמן: סעיף 9.

ג'ודי וסרמן: הוראות מיוחדות.

ג'ודי וסרמן: תשלומים המשתלמים לפי חוק זה לא ייחשבו כהכנסה לענין גמלאות לפי חוק הביטוח הלאומי.

ג'ודי וסרמן: אם אנחנו להשוות את החוק לפיצוי נפגעי גזזת נוסיף גם שזה לא הכנסה לעניין פקודת מס הכנסה או לעניין תשלומי חובה או היטלים אחרים.

ג'ודי וסרמן: סעיף 10.

ג'ודי וסרמן: כפל תשלומים.

ג'ודי וסרמן: (א) הגיש אדם תביעה לפי חוק זה, לא יהיה רשאי להגיש תביעה לפי פקודת הנזיקין [נוסח חדש], בשל אותה עילה.

משה גפני: יכולים למנוע בחוק דבר כזה?

ג'ודי וסרמן: בוודאי.

משה גפני: אם יש מישהו שנפגע והוא יוכיח שהמדינה אשמה והוא תובע - - - ג'ודי וסרמן: בשל עילת הפוליו.

עזמי בשארה: החוק מכסה אותו.

משה גפני: החוק אומר שצריך לתת לו 100,000 שקל.

משה גפני: הוא אומר שבמקרה הספציפי שלו המדינה הזיקה לו.

משה גפני: המדינה אשמה, מגיע לי לא 100,000 שקל, מגיע לי מיליון וחצי.

משה גפני: הוא לא יוכל בגלל שיש את החוק?

ג'ודי וסרמן: אסביר מה יש בחוק הגזזת ולכן בישיבה הקודמת הוועדה הזו סברה שזה נכון שיהיה גם כאן.

ג'ודי וסרמן: בחוק הגזזת המדינה קיבלה מכוח ועדה ציבורית אחריות על ההקרנות שניתנו לאנשים בתחילת הקמת המדינה והוחלט שהפיצוי יינתן כפיצוי מלא ולא כפיצוי נוסף לפיצוי שאדם יקבל.

ג'ודי וסרמן: היו אנשים שהגישו תביעות לבתי המשפט, גם בהקשר של נפגעי הפוליו והיו אנשים שהגישו תביעות וקיבלו פיצוי ולכן החוק קובע שהמכלול שהמדינה נותנת בשל מחלת ה-X, הגזזת או הפוליו, זה מה שמופיע בהצעת החוק.

ג'ודי וסרמן: אדם לא יהיה רשאי לקבל את מה שמופיע כאן בחוק ובנוסף למחרת להגיש תביעה על רשלנות המדינה בגין מחלת הפוליו ולקבל פיצוי נוסף.

ג'ודי וסרמן: זה הולך בשני הכיוונים.

משה גפני: כלומר אם אדם חתם על בקשה לנפגע פוליו הפירוש הוא שהוא ויתר על זכותו לתביעה בבית המשפט.

מאיר ברודר: מה עם חוק נפגעי חיסון?

מאיר ברודר: למה רק פקודת הנזיקין?

מאיר ברודר: חוק מוצרים פגומים?

מאיר ברודר: הוא יכול לטעון שהתרכיב היה פגום ואז הוא פוגע לפי חוק של מוצרים פגומים.

מאיר ברודר: אז אולי לפי כל דין?

ג'ודי וסרמן: בסדר.

ג'ודי וסרמן: יכול להיות שהתביעה תוגש לא מכוח פקודת הנזיקין אלא מכוח עילה אזרחית אחרת.

ג'ודי וסרמן: אם מקור התביעה הוא מחלת הפוליו אותו היגיון חל תביעות אחרות.

ג'ודי וסרמן: בקשר לסעיף 10(ב) אני מבקשת לתקן שהכללים שיקבעו יהיו כללי רשות ולא כללי חובה כי אם מדובר בכסף ששולם לעומת כסף אפשר יהיה לעשות קיזוז באופן פשוט.

ג'ודי וסרמן: סעיף 11.

ג'ודי וסרמן: תשלום על ידי המוסד לביטוח לאומי (א) פיצוי חד פעמי וקצבאות לפי חוק זה ישולמו באמצעות המוסד.

ג'ודי וסרמן: (ב) אוצר המדינה יעביר למוסד, מדי חודש בחודשו, את כל הכספים הדרושים לו כדי לבצע תשלומים לפי חוק זה, לרבות הוצאות מנהליות הנובעות מביצוע החוק.

ג'ודי וסרמן: ביצוע ותקנות.

ג'ודי וסרמן: 12.

ג'ודי וסרמן: השר הממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי, באישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועו.

ג'ודי וסרמן: 13.

ג'ודי וסרמן: תחולת הוראות חוק הביטוח הלאומי.

ג'ודי וסרמן: סעיפים, לא אקריא אותם, לחוק הביטוח הלאומי יחולו על תביעה לפי חוק זה, בשינויים המחוייבים.

ג'ודי וסרמן: מונחים בפני חברי הוועדה הסעיפים לפי חוק הביטוח הלאומי שמוצע להחיל.

ג'ודי וסרמן: בעיקרם מדובר בסעיפים טכניים, תשלום גמלה, ניכוי מקדמה, החלטת המוסד בתביעות, מינוי מקבל גמלה וכו'.

ג'ודי וסרמן: יש בפניכם רשימה של כל הסעיפים שמוצע להחיל אותם פשוט כדי שלא יצטרכו מחדש להתקין תקנות בכל אחד מהעניינים.

ג'ודי וסרמן: משרד המשפטים מציע להוסיף הגנה מפני עיקול כמו בגזזת.

ג'ודי וסרמן: סעיף 14.

ג'ודי וסרמן: תחילה ותחולה.

ג'ודי וסרמן: (א) תחילתו של חוק זה ביום י"א בטבת השתס"ז (1 בינואר 2007) (בסעיף זה – יום התחילה); ואולם, תשלומים לפי חוק זה ישולמו מיום, צריך להחליט על מועד תחילת התשלום, בעד תקופה שמיום התחילה ועד ליום התשלום, ובלבד שהוגשה תביעה למוסד לפי חוק זה לא יאוחר מיום כך וכך.

ג'ודי וסרמן: כמה זמן נדרש למוסד להיערכות?

עירית פלדמן: שמונה חודשים.

משה שרוני: אתם משרד מאוד מסודר אם לוקח דבר כזה שמונה חודשים.

עירית פלדמן: אנחנו נשתדל לקצר ככל שנוכל.

משה שרוני: מפליא אותי כל העניין הזה.

עירית פלדמן: אני מבקשת עד כלומר שאם נהיה ערוכים קודם נוכל להתחיל קודם.

משה שרוני: שמונה חודשים זה מוגזם.

משה שרוני: תתחילו להיערך לזה.

משה שרוני: תתחילו לעבוד.

משה שרוני: היום יש מחשבים, הכל הולך צ'ק צ'ק.

משה שרוני: לא עובדים בתקופת אנטיוכוס.

משה שרוני: עלה למדינת ישראל מיליוני שקלים כל האביזרים, אומרים 8 חודשים, זה מאוד מפליא.

משה שרוני: בעניין האחוזים אני חושב שנשאיר 50% כמו בגזזת.

עזמי בשארה: הנתונים שלנו הם 2,220 שקלים לנכים עם קצבה כללית.

שי סומך: ליחיד.

שי סומך: למשפחה זה 4500 שקלים.

משה שרוני: גזזת 25%.

משה שרוני: אנחנו צריכים לגמור היום כדי שבשבוע הבא נכנס את כל הוועדה כדי להעביר את זה כבר לקריאה שנייה ושלישית.

חיים אמסלם: אני בעד להגדיל קצת.

משה שרוני: כמה?

משה שרוני: 30%?

אריה אלדד: מתחת ל-20% לא יהיה מענק חד פעמי.

עזמי בשארה: היושב ראש הציע 50% מהשכר הממוצע ואנחנו הצענו 75%.

משה שרוני: אני מצטער, לא עוברים את ה-50% בשום אופן.

חיים אמסלם: בסדר.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.