ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 148, 2007-02-19 12:00

מיכאל מלכיאור: צהרים טובים, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: הנושא שלנו הוא סגירת בתי הקולנוע האחרונים בקרית שמונה ובכרמיאל, הצעה לסדר היום (דיון מהיר) של חה"כ זהבה גלאון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו שמחים להיענות לבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היו"ר, ראשית אני מודה לך.

זהבה גלאון: אני רוצה להקדים במשפט אישי, אני אוהבת קולנוע, אני אוהבת סרטים וראיתי ידיעה קטנה של יהודה נוריאל במדור תרבות של עיתון מעריב, בחודש ינואר האחרון, שזה דברה: "החודש נסגרו בתי-הקולנוע האחרונים בקרית שמונה ובכרמיאל.

זהבה גלאון: נכון לעכשיו מצפון לחיפה אין למאות אלפי תושבי מדינת ישראל אף לא בית-קולנוע אחד".

זהבה גלאון: הנתון הזה די זעזע אותי.

זהבה גלאון: עכשיו אני יודעת שזה נכון שבתי-הקולנוע נמצאים בבעלות פרטית ואנשים עושים שיקולי רווח והפסד, ולכאורה אי אפשר לבוא בטענה לזכיין פרטי שמפעיל את בתי-הקולנוע.

זהבה גלאון: עם כל זה, לי נראה שלמדינה יש אחריות לספק תרבות לאנשים שנמצאים בחלק הצפוני של המדינה.

זהבה גלאון: זה לא הגיוני שבתל-אביב או באזור המרכז, יש כל כך הרבה בתי קולנוע עם עשרות סרטים.

זהבה גלאון: אנשים משוועים לפעילות תרבותית, לא כל אחד יכול לקחת די.וי.

זהבה גלאון: די.

זהבה גלאון: או קלטת ולצפות.

זהבה גלאון: נראה לי מעוות ולא תקין שזה המצב.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: הבעיה זה כנראה לא רק לגבי כרמיאל וקרית שמונה, אלא של כל הפריפריה, אילת, עפולה, קרית גת.

מיכאל מלכיאור: זה המצב בכל הפריפריה.

מיכאל מלכיאור: לאחרונה כל בתי-הקולנוע שכן היו, נסגרו בכל הפריפריה.

מיכאל מלכיאור: בואו נשמע מה מינהל התרבות מתכוון לעשות עם העניין.

אתי כהן: אנחנו תומכים בנושא של קולנוע.

אתי כהן: מלבד תמיכה בסרטים והפקת סרטים, יש גם תמיכה בפסטיבל לקולנוע ובסינמטקים.

אתי כהן: יש שישה סינמטקים שפרוסים על פני הארץ, מראש פינה בצפון ועד שדרות בדרום.

אתי כהן: אנחנו בעיקר תומכים בנושא של עידוד הקרנת הקולנוע הישראלי, הסרט הישראלי, אבל הסינמטקים האלה גם מקיימים בהחלט הקרנות מסחריות, בעיקר בראש פינה ובשדרות, נצרת גם בשנתיים האחרונות, אמנם זה סינמטק יותר לאוכלוסייה הערבית אבל זה עדיין סינמטק שנתמך.

אתי כהן: ומקיימים בהחלט גם הקרנות של סרטים מסחריים בסינמטקים בראש פינה וחיפה, ראש פינה נותנת שירות ל-13 יישובים, יש 1,500 מינויים שמגיעים באופן קבוע לסרטים, מלבד כאלה שרוצים לבוא לסרט מסוים.

אתי כהן: יש שם הקרנות של סרטים מסחריים לפחות ארבע, חמש פעמים בשבוע.

אתי כהן: הכרטיסים יחסית מוזלים, מחיר שווה לכל נפש.

אתי כהן: יש מפגשים עם במאים, יש פסטיבלים לאורך כל השנה.

מיכאל מלכיאור: איפה יש עוד בצפון?

אתי כהן: בנצרת עלית.

סמי מלול: מקרית שמונה ייסעו לנצרת לראות סרט?

אתי כהן: אם מצפת מגיעים, בהחלט.

אתי כהן: אני לא נותנת פתרון לקרית שמונה.

מיכאל מלכיאור: הרי היום יש באמת אפשרות להרבה אנשים לקחת וידיאו או להזמין סרטים בבית, אבל אנחנו מדברים על אותם אנשים ובמיוחד אנשים צעירים, גם בני-נוער, שלא יכולים לנהוג או שאין להם רכב, שגם להם מגיע ללכת לקולנוע, וללכת לקולנוע זה חלק מתרבות.

מיכאל מלכיאור: אז הם לא יכולים לנסוע רחוק.

מיכאל מלכיאור: אותם אנשים שיסעו מצפת לראש פינה לראות סרט, הם אלו שיכולים גם להזמין סרט הביתה, אבל זה אחרת ללכת לקולנוע באמת ולראות את זה במסגרת של קולונע.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו מדברים על כל האנשים האחרים.

מיכאל מלכיאור: זה גם חלק מתרבות הפנאי וכשבמקום כזה סוגרים את הקולנוע היחיד שיש בעיר, אתה מוריד עוד אופציה ושולח את בני-הנוער ואלו שאין להם אמצעים לנסוע, אל הרחוב.

מיכאל מלכיאור: זו הבעיה.

מיכאל מלכיאור: אלה שיש להם את היכולת, הם תמיד ימצאו פתרון.

אהרון סולומון: יש בעיה נוספת בנושא קולנוע, הרי הבעיה האמיתית היא לא לראות סרט, כי יש לך בטלוויזיה רב ערוצים, לפחות 100 סרטים ביום עם כל הערוצים ביחד.

אהרון סולומון: לאזרחים בצפון ובדרום יש את אותן שאיפות כמו לאלו במרכז –כולם רוצים לראות סרט חדש ומדובר שהגיע לאחרונה.

אהרון סולומון: כל נושא הסרטים האלה נמצא בידי מספר מפיצים בארץ שהם מעדיפים להקרין אותם בבתי-הקולנוע שהם בבעלותם.

אהרון סולומון: זה המקום הראשון שהם מקרינים, אחר-כך הם מוסרים את זה, אבל קודם כל הם מעדיפים אצלם.

אהרון סולומון: זה בסדר, זה שיקול מסחרי טהור.

אהרון סולומון: בבתי הקולנוע שנסגרו בקרית שמונה ובכרמיאל הוקרנו סרטים מהסוג הזה, עכשיו אין להם פתרון.

אהרון סולומון: תושבי כרמיאל יראו את הסרטים האלו רק בעוד חודשיים, שלושה.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא ברורה, מה אנחנו יכולים לעשות?

פיני קבלו: אני זוכר כילד שהסרטים תמיד היו המצרך הכי טוב שהיה, וכמו שמשרד החינוך מסבסד תיאטרון, אני חושב שאין סיבה שלא יסבסד גם קולנוע, כי כפי שאמר חברי מכרמיאל, זה נכון, יש רמה של סרטים והנוער תמיד אוהב את הסרטים האחרונים שיוצאים שלפריפריה הם מגיעים רק לאחר חודשיים, או יותר, לאותם בתי-קולנוע שהם פחות אטרקטיביים כי במרכז ממהרים לשווק אותם הרבה יותר ולהרוויח הרבה יותר כסף.

מיכאל מלכיאור: הם לא יהיו גם לאחר חודשיים, שלושה, כי אין בתי-קולנוע.

אתי כהן: סליחה, הם מגיעים לסינמטקים.

מיכאל מלכיאור: לסינמטק כן, אבל אנחנו מדברים פה על בתי-קולנוע.

פיני קבלו: בכרמיאל יש בית-קולנוע, אנחנו פשוט כורתים את הענף, אני חושב שאם התופעה הזאת תימשך, אנשי הקולנוע בארץ יגיעו למצב שבעצם לא יהיו בתי-קולנוע.

פיני קבלו: אני פשוט מתפלא, אני למשל גם כן חובב סרטים כמו חברתי חה"כ, אני נוסע מבית שאן לבית גבריאל או לנצרת, אבל לי יש אפשרות.

פיני קבלו: במוצ"ש נהגתי לנסוע לעפולה אבל גם זה נפסק.

פיני קבלו: מה שנסגר בבית-שאן לפני חמש שנים, עבר לאחר שנתיים או שלוש לעפולה ועכשיו אני שומע כרמיאל.

פיני קבלו: אנחנו הולכים ומכווצים בעצם.

מיכאל מלכיאור: מקום כמו אילת, לאן הם ייסעו, הם גם ייסעו לראש-פינה?

אתי כהן: באילת לא נסגר, יש כמה בתי-קולנוע.

מיכאל מלכיאור: אני קיבלתי דיווח שבית-הקולנוע באילת נסגר עכשיו.

אתי כהן: דרך אגב, נציג התאחדות בתי-הקולנוע נמצא כאן, יגיע?

יהודית גידלי: הם הוזמנו אבל הם לא פה, כפי שאתם רואים.

פיני קבלו: אני חושב שהקולנוע מהווה גם איזשהו מפגש, לפני הקולנוע יושבים בקפיטריה, בני-הנוער תמיד נמצאים שם.

פיני קבלו: הנסיעה למרחקים מהווה סכנה לאותם בני-נוער שחוזרים בלילה מאוחר, ולכן צריך למצוא את הדרך לעשות זאת למרות שזה קשה מאוד, כראש-עיר ניסיתי להתמודד ולמנוע את גלובס לעזוב את אולם המופת, וככל שאני ניסיתי, הם תמיד חיפשו סיבות לא להיות באותם מקומות כי יש להם איזה שהן דרישות בשמיים שקשה מאוד לעמוד בהן.

פיני קבלו: לכן אני חושב שהמחוקק צריך לעשות פה משהו בנידון, אני חושב שהקולנוע זה דבר שהוא טוב, דבר שהוא זמין, דבר שהוא יותר זול מאשר תיאטרון.

אתי כהן: אנחנו מנסים כבר שנים, לפחות לנסות לקבל כמו במוזיאונים את התגמולים לאזרחים ותיקים, איזושהי הנחה שתחיל גם קולנוע ואנחנו לא מצליחים.

מיכאל מלכיאור: שוב, אני מאוד מעריך את זה אבל לא על זה אנחנו מדברים.

מיכאל מלכיאור: גם אם תשיגי 100 אחוזים, הם לא יכולים ללכת כי אין קולנוע.

מיכאל מלכיאור: רבע שעה הפסקה, כולם מוזמנים לאודיטוריום לוועדת המקוונות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ממשיכים את הישיבה בשעה 13:00.

מיכאל מלכיאור: הישיבה נתחדשה בשעה 13:00

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על זה שחלק מתרבות הפנאי של מבוגרים ושל בני-נוער זה ללכת בערב לקולנוע, לא פעם בשנה לפסטיבל ולא לאיזו הצגה מיוחדת שמראים איזה סרט ישראלי שזכה בברלין, דב הכסף.

אתי כהן: אל תזלזלו בזה, זה פרס מאוד מכובד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא רק לא מזלזלים, אנחנו שמחים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים פה על זה שיהיה קולנוע בעיר לעם, לבני-נוער שיכולים לגשת אליו ולא לנסוע למקום מרוחק לאירוע מיוחד, אלא שהליכה לקולנוע תהיה חלק מתרבות הפנאי.

מיכאל מלכיאור: שסתם עמך, בני-נוער שאין להם רשיון רכב או רכב, גם מבוגרים וגם זקנים, יכולים ללכת, זה חלק מהתרבות שכולנו פחות או יותר גדלנו עם זה.

מיכאל מלכיאור: יש את זה בכל הערים הגדולות, אבל בפריפריה הולכים וסוגרים כל מקום כי זה לא יוצא כנראה מספיק רווחי.

מיכאל מלכיאור: כל אחד מבין שמשרד התרבות לא ישלם בשביל דברים מסחריים פר אקסלנס, אבל השאלה האם זה חשוב ואם אנחנו חושבים שזה חשוב, איך בכל זאת המדינה יכולה כן לעודד את זה כדי שהפריפריה גם בתחום הזה לא תצא מקופחת.

מיכאל מלכיאור: זו השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו והאם יש לכם איזה שהם רעיונות מה בכל זאת ניתן לעשות?

סימו אלפסי: אני יכול לספר לך כראש עיר מה קורה.

סימו אלפסי: קולנוע היה כל הזמן עד שהתחילה הטלוויזיה והכבלים ואז נסגר כמעט בכל הצפון.

סימו אלפסי: הפתרון שאנחנו ניסינו, אנחנו קנינו מסרטה ויש לנו היכל תרבות ויש לנו משכן פיס, מחיר הסרט שהיום מבקשים הוא מחיר הקרנת הסרט.

מיכאל מלכיאור: יש להם כל ערב סרטים?

סימו אלפסי: אפשר שלוש פעמים בשבוע, אפשר פעמיים בשבוע, תלוי, הלוואי ויהיה כל השבוע.

מיכאל מלכיאור: אני שואל איך זה עובד?

סימו אלפסי: אנחנו התחלנו בימי רביעי, חמישי ומוצ"ש.

סימו אלפסי: לפעמים מגיעים עשרה אנשים ולפעמים גם חמישים ולפעמים מגיעים מאה, וזה נותן אפשרות לכולם להגיע.

סימו אלפסי: איך עושים את זה?

סימו אלפסי: פשוט, יש אומנות לעם.

סימו אלפסי: אומנות לעם היום מסובסדת על-ידי משרד החינוך ומשרד התרבות בנושא תיאטרון, מוזיקה ומחול והכל.

סימו אלפסי: אפשר אולי שם להרחיב אותה למערכת קולנוע ושאנחנו כפריפריה נוכל לשכור סרט בעלות כזאת, שאולי לא נרוויח אבל גם לא נפסיד בצורה שקשה להתמודד עם זה.

מיכאל מלכיאור: באיזה סדר גודל מדובר?

סימו אלפסי: כל העלות, התקורה שלו, הסרט, הניקיון, הכל, ביישובים גדולים אתה לא צריך לשכור, חברת גלובס או חברה אחרת מביאים את הסרט והם גובים ואז בסה"כ נותנים תקורה קטנה להיכל.

סימו אלפסי: אבל עושים את זה רק באזורים כמו חיפה והקריות וסינימה סיטי.

סימו אלפסי: בפריפריה לא משתלם כי גם אם יבואו מאה איש ואתה מוכר כרטיס ב-10 ₪, זה 1,000 ₪.

מיכאל מלכיאור: למה אתה לא יכול למכור יותר מ-10 ₪?

סימו אלפסי: כי לא יהיה מי שיגיע.

סימו אלפסי: בכמה מוכרים היום סרט בעיר הגדולה, 15,20 ₪.

אתי כהן: 33 ₪.

סימו אלפסי: בסינמה סיטי זה יכול להיות גם ב-120 ₪, אפשר לקבל שם סוויטה.

סימו אלפסי: אבל 25 ₪, אתה לא יכול לגבות יותר מ-20 ₪ מקסימום, אבל זה לא משתלם כי הם מחייבים אותך לקחת סרט לשלושה ימים ולארבעה ימים או לשבוע.

זהבה גלאון: זה המפיצים.

סימו אלפסי: הפתרון היחיד, לפי דעתי הוא שאומנות לעם תיקח.

סימו אלפסי: יש לה כבר חלק, היא משכירה אבל גם במחירים גבוהים.

סימו אלפסי: זה מה שצריך לעשות וזה פשוט ואז אפשר להגדיל לה את הסבסוד ואז בהחלט יהיה לדרום ולצפון.

סימו אלפסי: כל בכל מקום יש קולנוע שהוא סגור או שיש היכל תרבות שיש לו מסרטה.

סימו אלפסי: לי יש היכל תרבות עם מסרטה עם הכל מוכן, צריך רק לשים סרט.

מיכאל מלכיאור: לך איכפת מהנושא, אני מניח שיש הרבה מקומות.

סמי מלול: ראשית, לפני מספר חודשים גם בקרית שמונה הפסיקו.

מיכאל מלכיאור: על זה הדיון.

סמי מלול: קודם כל, אני מברך על קיום הדיון היום, אדוני היו"ר, אני חושב שזו באמת נקודה מאוד חשובה.

סמי מלול: ואני חושב שבהחלט העלאת הנושא הזה הוא באמת דבר חשוב, בעיקר לבעלי הפריפריה שהנושא של הקולנוע הוא מעבר לעניין הזה של בילוי שעות הפנאי, הוא גם לדעתי פתרון לבני-נוער רבים שהיום מסתובבים חסרי כל.

מיכאל מלכיאור: דיברנו על זה.

סמי מלול: יחד עם זאת סגירת בתי-הקולנוע נבעה משיקולים כלכליים, ואם לא נפתור את הבעיה הכלכלית, יהיה קושי לדעתי להחזיק לאורך זמן.

סמי מלול: גם אנחנו נערכנו כפי שסופר כאן.

סמי מלול: היכל התרבות המקומי רכש בסיוע של תורם, במקרה מוטי דנקנר, שתרם מסרטה ב-150 אלף ₪ והשקיע סכום נוסף, אפשר להכשיר את היכל התרבות בקרית שמונה כקולנוע אלטרנטיבי לקולנוע המסחרי.

סמי מלול: אם לא נמצא איזשהו מקור מימון לתחזוקה השוטפת, לסבסוד כרטיס, אז תהיה בעיה לאורך זמן להחזיק את המערכת הזאת.

מיכאל מלכיאור: יש לכם שם כל יום סרטים?

סמי מלול: בעוד שבועיים אנחנו פותחים.

מיכאל מלכיאור: התכנון זה לעשות כל כמה ימים?

סמי מלול: כל יום, הכוונה היא לפתוח מדי ערב.

סמי מלול: המגמה היא לתת את התחליף למה שהיה.

סמי מלול: נכון שהיכל התרבות שלנו הוא יותר גדול מבתי-הקולנוע הקטנים ונצטרך לראות איך אנחנו נערכים מבחינת התחזוקה והשעות של האנשים שיהיו שם בערב, אבל אני חושב שהדבר מאוד חשוב ולדעתי הנושא הזה של הבילוי הקל לא פחות חשוב מאומנות או תיאטרון וכו'.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע, אני חושב שזה נושא באמת ראוי למחשבה מעמיקה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו משרד תרבות, את שומעת פה את כל האנשים שמדברים, אני חושב שהיה חשוב שהייתם עושים על זה דיון מעמיק עם כל הגורמים השונים.

סימו אלפסי: שיזמינו את אומנות לעם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה רעיון יצירתי, שיכול להיות שצריך להשקיע בזה גם סכום כסף.

מיכאל מלכיאור: אנחנו משקיעים כסף בהמון דברים שונים והרבה פחות יעילים, ואנחנו לא רוצים שבני-הנוער ואחרים יסתובבו ברחוב כחלק מהגישה שלנו כלפי פריפריה.

מיכאל מלכיאור: מה שהחלטתם לפתוח בראש פינה זה דבר מבורך, אבל הם לא יכולים לקיים את כל הפעילות הזאת בכל מועצה ומועצה.

מיכאל מלכיאור: השאלה אם אפשר במחיר סביר להרחיב, לא תוציאו בוודאי מאות מיליונים על הפרויקט הזה, כחלק מאומנות לעם, זה יעלה בתקציב, אין פה שום דבר חינם.

אתי כהן: ביום חמישי הקרוב בדיוק יש לנו ישיבה בלי שום קשר לדיון הזה.

מיכאל מלכיאור: הודיעו לי, אבל זה רק לגבי סרטים ישראליים.

אתי כהן: לא, אנחנו הזמנו גם את אדרי שהוא גם מפיץ וגם בעל בתי-קולנוע סינמה סיטי.

אתי כהן: הוא מביא סרטים מחו"ל וגם אומנות לעם מוזמנת והכוונה היא באמת לבדוק את הנושא הזה של שיתוף פעולה בין הגורמים המסחריים לבין אומנות לעם ומשרד התרבות, כיצד אפשר בהחלט לטפל בבעיה.

זהבה גלאון: אני רוצה ברשותך, להעיר משהו.

זהבה גלאון: אני חושבת ועובדה שיושבים כאן ראש העיר וממלא מקום ראש העיר ושהם מנסים לתת מענה לבעיה שנוצרה אצלם, אין דרך יותר טובה מזו מבחינתם, אז אם זה נוחי דנקנר או מישהו אחר, זה מענה מיידי שאני מבינה שהם עושים כמיטב יכולתם ואולי אפילו יותר.

זהבה גלאון: אבל זה לא מה שבעיניי נותן תשובה.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה בהרבה הערכה, שלא יבינו לא נכון.

זהבה גלאון: אני יודעת גם מה הקושי להשיג את התרומות האלה.

זהבה גלאון: זה לא פותר לנו את הבעיה, ולכן אני רוצה להגיד משהו, דעתי מאוד לא נוחה מהאופן שבו מתנהל הדיון היום, אני רוצה להגיד ליו"ר הוועדה שלא יסתפק בדיון שמתקיים במינהל התרבות, עם כל הכבוד הראוי אני אומר את זה, לא יכול להיות שלא יושבים נציגי המפיצים.

זהבה גלאון: ומה זה הישיבה הזאת?

זהבה גלאון: ברצינות אני אומרת את זה.

זהבה גלאון: מה זה?

זהבה גלאון: נציגי המפיצים צריכים להיות כאן.

זהבה גלאון: יכולות להיות גם סנקציות על המפיצים כמו שעושים בהרבה דברים אחרים.

זהבה גלאון: יש מחויבויות, מי שמקבל זכיונות להפיץ דברים במקומות מסוימים, צריך להיות חלק מהדברים.

זהבה גלאון: יש הרי שיטות איך לעשות את הדברים האלה.

זהבה גלאון: אז זה לא העניין של טוב ליבם שהם יישבו בישיבה ויזמינו את ההוא מהסינמה סיטי שעושה עבודה יפה.

זהבה גלאון: מה זה צריך להיות בכלל?

זהבה גלאון: זה ממש התייחסות לא רצינית לכל הדבר הזה.

זהבה גלאון: אני מודה שזה מעצבן אותי, אני ידעתי רק על קרית שמונה וכרמיאל, עכשיו כשאתה תיארת את זה, מדובר כאן בבעיה הרבה יותר אקוטית של פריפריה בכלל.

זהבה גלאון: המדינה צריכה לקחת אחריות על זה ואם אנשים מתפרנסים מהמדינה כשמקבלים אישורים להפיץ, אז אנחנו שוק חופשי והכל, יש מחירים לדברים האלה ויש מעורבות יותר רצינית.

זהבה גלאון: ולכן אני חושבת, ואתה יודע שאני מעריכה את מה שאתה עושה, זו לא התייחסות מספיק רצינית לסוגייה הזאת.

זהבה גלאון: אני מבקשת ברשותך, לזמן ישיבה רצינית של כל הנוגעים בדבר, אם צריך שרים, אם צריך זכיינים, כשיבינו שאנשים ייפגעו בכיס – אז אולי יתייחסו לזה אחרת.

זהבה גלאון: איזה מין דבר זה בכלל, מה זה?

זהבה גלאון: עכשיו אני יודעת איזה מאמץ זה להביא את נוחי דנקנר להביא מסרטה, זה אקמול עכשיו לבעיה, זה לא פתרון מערכתי.

סמי מלול: אבל מילא יש מסרטה, יש אולם, אין סרט.

סמי מלול: יש פילים לבנים כמעט בכל יישוב.

זהבה גלאון: לכן צריך לתת לזה מענה מערכתי.

אהרון סולומון: אני רוצה לומר גם שכל הפתרונות האלה עדיין על עקרון השוויון של אזרחי מדינת ישראל, זה לא יעבוד בפריפריה כי המפיצים יתנו סרטים וכמו שאמרתי קודם, אלה יהיו סרטים בני שלושה, ארבעה חודשים.

זהבה גלאון: לא, אנחנו לא רוצים את זה.

אהרון סלומון: אדוני יראה מחר את "הבופור", גם לסינמטק בראש-פינה הם יראו אותו, זה בעוד שלושה חודשים.

אהרון סלומון: ואם יראו אותו בכרמיאל – זה יהיה בעוד ארבעה חודשים.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים סרטים עדכניים עכשוויים עכשיו, לא שישלחו להם את הבררה.

זהבה גלאון: זו נקודה משמעותית.

זהבה גלאון: אני גרה בפתח-תקוה, אני יכולה לראות בפתח-תקוה סרט חדש שעולה, עלה סרט השבוע עם רוברט דה-נירו, ראיתי ראשונה, ככה בכרמיאל וביוקנעם הם צריכים לראות את זה, לא משהו שהיה לפני שלושה חדשים.

דורית באלין: אני יכולה להעלות את הנושא של סל תרבות שקיים בכל יישוב.

דורית באלין: יש אומנות לעם ויש סל תרבות.

דורית באלין: אומנות לעם זה למבוגרים וסל תרבות זה לתלמידים שהם כן משתמשים באולמות, אני מניחה, לפעילויות בקולנוע.

מיכאל מלכיאור: בסל תרבות אין כמעט כל קולנוע ואת צריכה לדעת את זה.

מיכאל מלכיאור: וזה לא על הקולנוע הזה שאנחנו מדברים עליו.

סמי מלול: הערה כדי לחזק את דבריה של חה"כ גלאון.

סמי מלול: בזמנו כשהקימו את הכבלים, אז אמרו לרשת שזכתה, "את רוצה בבת-ים, יחד עם קרית שמונה".

סמי מלול: קשרו את המכרז.

סמי מלול: אז פה אם לא תהיה באמת איזושהי סנקציה של רגולטור כלפי המפיצים, תהיה בעיה באמת לאורך זמן לקיים את הנושא הזה.

סימו אלפסי: דוגמה אחרת ברשותכם, ליוקנעם היה מגיע תיאטרון באופן נדיר, עד שלקחנו יוזמה ועשינו שיתוף פעולה עם אומנות לעם ועם הסביבה.

סימו אלפסי: היום בגלל שיש סבסוד לתיאטרון על-ידי אומנות לעם וגם על-ידינו, יש ארבע סדרות תיאטרון מכל התיאטראות בארץ, מבאר-שבע, מהבימה, ומכולם, הכול מגיע ליוקנעם.

סימו אלפסי: ויש קרוב ל-1,600 איש שבאים לראות תיאטרון ביוקנעם.

סימו אלפסי: זה יכול להיות בדיוק כמו הקולנוע.

מיכאל מלכיאור: 1,600 איש למה?

סימו אלפסי: שבאים לראות פעם בחודש הצגת תיאטרון.

סימו אלפסי: זאת אומרת, שאם היום יינתן מענה לקולנוע כמו שנתנו מענה לתיאטרון, תאמין לי, שגם בקרית שמונה וגם בחצור הגלילית וגם בראש פינה וביוקנעם ובכרמיאל, תהיה תרבות קולנוע.

סימו אלפסי: רבותיי, זה יסיר 50 אחוזים מהוונדליזם שלנו מהרחובות.

אתי כהן: אני רוצה לשאול אותך, ניסיתי לעשות את אותה סדרת קולנוע יחד עם אומנות לעם אצלך, כי לאומנות לעם יש גם מנדט של קולנוע למבוגרים לעשות כאלה סדרות.

סימו אלפסי: אבל לא כמו שאמר סלומון, אותו סרט שהיה לפני חצי שנה.

מיכאל מלכיאור: היה קשה קצת להביא את שר התרבות שהוא רה"מ היום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו את זה כדיון מהיר, אני אמרתי בהתחלה שהבעיה היא יותר רחבה ממה שאנחנו קוראים בעיתון שנסגר בקרית שמונה ובכרמיאל.

מיכאל מלכיאור: הבעיה של תרבות פנאי, נוער, מבוגרים, גישה לפריפריה וגישה ושוויוניות בתוך החברה שלנו, היא הרבה יותר רחבה.

מיכאל מלכיאור: לכן כמסקנה לדיון הזה, אני מציע שתיקחו את הנושא במשרד התרבות, תעשו את הדיונים הנחוצים.

מיכאל מלכיאור: את שומעת פה את הגישה של חברי-הכנסת ושל הרשויות המקומיות הנמצאות פה.

מיכאל מלכיאור: תביאו לנו בחזרה תוך, כמה זמן את רוצה, חודש ימים?

אתי כהן: כן.

מיכאל מלכיאור: יהיה לכם עד אז גם שר, תביאו לנו הצעה מסודרת לוועדת החינוך, איך אפשר לקחת אחריות של מדינה יחד הרשימות היפות שיש ברשויות, איך אפשר לקחת אחריות שקולנוע יחזור לפריפריה.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה הסיכום שלנו, אם זה מקובל על חברי-הכנסת פה.

מיכאל מלכיאור: תביאו לנו תוך חודש ימים ואז נעשה, אם אתם מביאים דבר פרפקט, אז אנחנו נברך אתכם.

מיכאל מלכיאור: ואם אתם מביאים דברים שעוד זקוקים לטיפול, אז אנחנו נזמן פה את כל הגורמים הרלוונטיים יחד עם השלטון המקומי ומרכז השלטון המקומי והמפיצים ואם נצטרך, נביא גם את שר התרבות החדש לאירוע החגיגי הזה.

סמי מלול: יש מנכ"ל משרד התרבות היום שהוא גם ראש מועצה אזורית יזרעאל, קוראים לו איתן רוטישלד.

סמי מלול: הוא יכול להבין את הבעיה הרבה יותר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאם ירושלמי כמוני שכל חייו חי רק בבירות ואף פעם לא חי בפריפריה, יכול להבין אז כל אחד יכול להבין, זה לא כל-כך קשה להבין מה הולך פה.

מיכאל מלכיאור: אז הוא צריך להביא כסף שאין לו, ואנחנו יודעים שאין לו, לכן זו החלטה ממשלה, זה לא יהיה פשוט לפתור את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו חושבים שזה שראוי לא רק לגעת בו אלא למצוא פתרון וזה מה שאנחנו מבקשים מכם, יש לכם חודש ימים.

זהבה גלאון: אני אלך על מה שאתה אמרת, אני אשב עם מיכאל אחר-כך לחוד.

זהבה גלאון: תהיה פה בעוד כחודש ישיבה שמטרתה לקבל את ההמלצות וזו תהיה ישיבת מעקב וזה בסדר.

זהבה גלאון: אני אציע למיכאל חברי לשקול לקבל חוות-דעת, לעשות הצעת חוק בדיוק כמו שעשו בזמנו עם הרגולטור בנושא הכבלים והלווין וכל זה.

אתי כהן: אם יורשה לי להעיר לכם בעניין הזה, מפיצים של סרטים הם לא מקבלים את הזיכיון מהמדינה, זה עסק מסחרי לחלוטין.

אתי כהן: כך שהמדינה וגם אנחנו לא יכולים לכפות על המפיצים לתת להם עונשים.

זהבה גלאון: ככה נבחן את זה.

אתי כהן: זו רק הערה.

זהבה גלאון: ברור, זה שוק חופשי ומשק חופשי ואנחנו נבחן את זה.

מיכאל מלכיאור: מאחר וזה דיון מהיר וחייבים להגיש מסקנות, אני מציע שלא נגיש מסקנות כרגע אלא לאחר הישיבה הבאה זה דיון המשך לאותו דיון ואז אנחנו נגיש את המסקנות.

זהבה גלאון: מקובל עליי, תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.