ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 143, 2007-02-13 11:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: זו הישיבה הכי קטנה שאי פעם הייתה פה.

שלמה ישי: אולי מפני שהישיבה מיותרת, כב' היו"ר.

מיכאל מלכיאור: אם הישיבה מיותרת, תאמין לי, אני לא אחזיק אתכם דקה.

שלמה ישי: לא, אני מתכוון לעצם הנושא שהיא מיותרת.

מיכאל מלכיאור: אדוני, אם הנושא היה מיותר, לא היו מעלים את זה.

שלמה ישי: לא, היו"ר לא הבין אותי, סליחה.

מיכאל מלכיאור: רבותיי, קיבלתי פניה מחה"כ הרב גפני לגבי מקרים בשני בתי-ספר שהוציאו תלמידים לפולין ואמרו שני דברים שהם בעייתיים, כל אחד לחוד ושניהם ביחד בעייתיים.

מיכאל מלכיאור: דבר אחד שהוא בעיה עקרונית זה שאמרו שהאוכל בנסיעה לא יהיה אוכל כשר ואין שום חובה על משרד החינוך כדי שיהיה אוכל כשר, אין הנחיות כאלו.

מיכאל מלכיאור: לכתוב בקשה בכתב.

מיכאל מלכיאור: דבר שני, צריך להביא חבילות מהארץ במיוחד.

מיכאל מלכיאור: דבר שלישי, תלמיד שלא יכול להשתתף ולצאת עם חבריו, אז הוא הופך להיות במין גטו כזה.

מיכאל מלכיאור: מעבר לזה, אפילו אם היו נותנים – אני כמי שכל החיים שלו מאוד אוהב אוכל, אבל יושב עם כל מיני חבילות כאלו סגורות וחתומות בחותם אחד וחותם שני, אני יודע מה זה לשבת עם האוכל הזה, עם הפלסטיק, אפילו אם היו נותנים לי, לא לאכול בבית-מלון אלא במקום אחר.

מיכאל מלכיאור: מאחר ואנחנו יודעים שיש אחוז גדול מאוד של אנשים שאוכלים אוכל כשר לא במסגרות הדתיות, לפי הסטטיסטיקות יש כ-65 אחוזים שאוכלים אוכל כשר מהאוכלוסייה היהודית ויש רק 40 אחוזים במסגרות הדתיות, אז אנחנו מדברים על חלק מאוד ניכר מהאוכלוסייה שהיה במצב הזה והרבה פעמים אולי לילד גם לא נעים ולא יבקש וכו'.

יוסף לוי: אנחנו הוצאנו מכרז לפני ארבע שנים.

יוסף לוי: זה כתוב במכרז בצורה ברורה, על זה גם התבקשו סוכנים להגיש את הצעת המחיר, כשהמחיר של אוכל כשר הוא שונה זאת צריך לתת מזון מהארץ.

יוסף לוי: ובחוזר מנכ"ל משרד החינוך שאני אשמח לתת לכם אותו.

מיכאל מלכיאור: אגב, יש סיבה שזה חייב להיות מזון מהארץ?

יוסף לוי: אין שום אפשרות בפולין, לא יודע למה, ניסו כמה פעמים.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד, אני הייתי אחראי על קהילה יותר קטנה מהקהילה בפולין ובמיוחד שזה מערך של הרבה מאוד אנשים, אנחנו מדברים פה הרי על עשרות אלפי תלמידים.

יוסף לוי: אתה יודע כמה אני מנסה למען האינטרסים שלנו, לפתות ולשכנע אנשים שיפתחו מסעדות, רק פעם אחת פתחו מסעדה כשרה בוורשה וזהו.

מיכאל מלכיאור: לא, אפילו בלי מסעדה, להכין אוכל.

יוסף לוי: אין ממש שום דרך להכין.

יוסף לוי: הדרך היחידה זה לא אנחנו, יהיו במכרז הזה, גם להכין לשבוע אחד, זו בעיה קשה.

מיכאל מלכיאור: לא, יש אוכל כשר, זו לא הנקודה, השאלה אם יכולים לספק.

מיכאל מלכיאור: על כמה היקפים מדובר?

יוסף לוי: ההיקפים הם בפריסה כמעט בכל חודשי השנה.

מיכאל מלכיאור: זה מצוין.

משה גפני: באיזה סדרי גודל?

יוסף לוי: במשלחות?

משה גפני: שנתי?

יוסף לוי: שנתי, 25 אלף תלמידים.

משה גפני: נו מה, אני אלך לקחת את זה?

שלמה ישי: ממוצע, 2000 בחודש?

יוסף לוי: זה לא הולך כך.

יוסף לוי: למשל בחודש מרץ עכשיו, ב-27 לפברואר, נפתח הסבב של חודשים פברואר-מרץ, יוצאים 8,500, אז זה לא הממוצע.

שלמה ישי: בחודש אחד?

משה גפני: בחורף, לא?

יוסף לוי: בינואר-פברואר אנחנו לא יכולים לצאת.

יוסף לוי: מאי-יוני זה בחינות, אז אנחנו לא נותנים.

יוסף לוי: במסגרת תשעה או שמונה חודשים, 25 אלף תלמידים.

יוסף לוי: משרד החינוך לא מחייב אוכל כשר.

יוסף לוי: המכרז שהוצאנו מוגדר גם בחוזר מנכ"ל בצורה מאוד מפורשת, חובה על הסוכן, ככה הם הגישו את הצעות המחיר שלהם, לתת ארוחות כשרות בבוקר.

יוסף לוי: יפה.

יוסף לוי: הנחיית המשרד היא לתת אוכל כשר בוקר, צהרים.

משה גפני: מאוד יפה.

יוסף לוי: כתוב בחוזר מנכ"ל.

משה גפני: לא, אז בסדר, איפה התקלה?

יוסף לוי: משרד החינוך הוא דבר גדול, 25 אלף תלמידים זה דברים גדולים.

יוסף לוי: ואני רוצה למסור נתון נוסף, יש משלחות ממלכתיות שהמשרד בעצמו מפקח עליהן ושם אי אפשר לומר, לא ידעתי ולא ראיתי.

יוסף לוי: יש ארבע פעמים בשנה, ושם אין שום תקלה, משם לא קיבלתם שום דבר, שם אנחנו שומרים בצורה מאוד ברורה ומובהקת, אנחנו שם כי ארבעת אלפים מהילדים שנוסעים לפולין, שם במשלחות הדתיות.

יוסף לוי: אבל הילדים של בתי-הספר האחרים, האינדיבידואליים בתוך בתי-הספר הממלכתיים, מקבלים את כל הטיפול ואני מודה לך.

יוסף לוי: משם קיבלתי מכתב.

מיכאל מלכיאור: הדברים שאתה אומר הם ברורים חד-משמעית, ראינו גם אתמול את המכרז, הכל בסדר.

מיכאל מלכיאור: מה שהפריע לנו שם זה שנאמרו לתלמידים הרבה דברים חמורים ולזה כמובן אתם לא אחראים, אבל בין השאר נאמר שמשרד החינוך לא מחייב.

יוסף לוי: אתה יודע, נאמרים הרבה דברים.

מיכאל מלכיאור: כן, נכון.

יוסף לוי: אנחנו יודעים, אנחנו כתובת מאוד ברורה היום.

יוסף לוי: אנחנו גם מקבלים פניות.

יוסף לוי: אני קיבלתי פניה, לא יודע אם אחת מהן היא שלכם, מאורט השומרון, מאימא שפנתה מבית ספר, או זכרון-יעקב, אני מצטט, מנהלת ביה"ס אמרה, "זה לא מחויב המציאות".

משה גפני: זו הפניה השלישית.

משה גפני: אני לא קיבלתי את הפניה הזאת, זו הפניה השלישית.

יוסף לוי: לא, אני אומר לך, אני הגבתי עליה בטווח של עשר דקות מקבלת המכתב.

יוסף לוי: נזפתי במנהלת, נזפתי בסוכן, הסוכן חתום אצלנו על שטר ערבות ועל הסכמים מאוד ברורים עם המשרד, הוא לא יכול להתחכם.

יוסף לוי: אני יכול להגיד מאיפה יכולה התקלה ולנו אין פתרון.

משה גפני: אדוני היו"ר, אם אפשר שאלה, לפני שאתה מדבר על תקלות, אתה עצמך אמרת ב-2004 במכתב, שחברות הנסיעות מחויבות עבור עד שליש מהנוסעים לאוכל כשר.

משה גפני: אתה אומר את זה, אתה חתום על המכתב.

יוסף לוי: אני אסביר לך.

יוסף לוי: לרבנות הראשית.

משה גפני: לא, לא, מישהו שפנה אליך.

משה גפני: ב-12 באוגוסט 2004, בכ"ה אב תשס"ד, "הנדון: משלחות נוער לפולין", יש הסדר ברור מה שאתה אומר, בסדר, יש חריגה ולא חשוב.

משה גפני: "5.

משה גפני: לגוף טענתך.

משה גפני: ..".

יוסף לוי: לא, תקרא את כל המכתב.

משה גפני: "הערותיך למר אליעזר ארתור עברו לידיעתי לטיפול.

משה גפני: 2.

משה גפני: הודעתי לך בזמנו מכיוון שהנך נמנה על מאגר הזכיינים של משרדנו, אין כל חובה לנהל מולך משא ומתן".

משה גפני: אני אפילו לא יודע מי זה האיש הזה.

משה גפני: "משא ומתן עם גוף פנימי".

יוסף לוי: סוכן שניסה לעבוד, לא חשוב.

יוסף לוי: אני אענה לך מה התשובה.

משה גפני: כותב מר יוסי לוי בסעיף החמישי שזה ענייננו, ושאר הדברים באמת לא מעניינים אותנו.

יוסף לוי: וזה מנכ"ל כותב את הדברים.

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: "לגוף טענתך, חברות הנסיעות מחויבות לתת עד שליש מהנוסעים אוכל כשר".

משה גפני: "מניסיוננו", שוב אתה מוסיף, "לא אמור להיות הבדל כספי לאוכל שהוא גלאט, אוכל כשר".

משה גפני: גם זה לא מענייננו.

משה גפני: הפניות שאנחנו קיבלנו באו מביה"ס קציר ומביה"ס במכבים-רעות, ששם נאמר לתלמידים, "רק שליש", בהתאם למה שכתוב במכתב הזה, זה הפשר שיש לנו, "רק שליש צריך שיהיה האוכל כשר".

מיכאל מלכיאור: מה זה השליש הזה?

משה גפני: הנה, זה המכתב של מר לוי.

יוסף לוי: אז אני אסביר לכם.

יוסף לוי: בחוזר מנכ"ל, השליש כוונתו ילדים שמקבלים מהארץ צלחות חד-פעמיות.

יוסף לוי: כל המערכת הזאת, מנת הבשר המרכזית, אין דבר כזה, תדע, אין דבר כזה שאומרים "כשר", אם זה בכשרות או לא בכשרות.

יוסף לוי: אין דבר כזה שילדים אוכלים בפולין בארוחה, בשר מקומי.

יוסף לוי: בחוזר מנכ"ל כתוב: "בשר כשר מיובא בארץ בהשגחת הרבנות הראשית", ככה זה כתוב.

מיכאל מלכיאור: כתוב "בשר" או כתוב "אוכל כשר".

יוסף לוי: "מנה עיקרית".

מיכאל מלכיאור: רק מנה עיקרית?

יוסף לוי: כן.

מיכאל מלכיאור: לפני רגע אמרת ארוחת בוקר, ארוחת צהרים, ארוחת ערב צריכה להיות כשרה.

מיכאל מלכיאור: מה, אתה אוכל בשר בארוחת בוקר?

מיכאל מלכיאור: מה זה מנה עיקרית?

משה גפני: בחוזר המנכ"ל כתוב גם על ארוחת בוקר וגם על ארוחת ערב.

מיכאל מלכיאור: נכון, זה מה שאמרנו קודם.

יוסף לוי: כן, אבל כשאומרים "כשר", יש ילדים שלפי דרישת ביה"ס, אוכלים בחד-פעמיות ויש ילדים שהם אוכלים, מה שמוגדר בתיירות "כושר סטייל", שזה לאכול בצלחות של בית-המלון ואוכלים מרק אפונה בבית-המלון וכו'.

יוסף לוי: הילדים של בי"ס קציר רחובות, אם הם יוצאים,

משה גפני: הם יוצאים.

יוסף לוי: לפי חוזר מנכ"ל, הם אמורים לקבל אוכל כשר מחברת הנסיעות, את האוכל עצמו, כל הצלחות, כל המערכת האחרת שהם מבקשים.

יוסף לוי: את זה ביקשנו מהסוכן, עשינו הערכה שלא יותר משליש יבקשו כאלה דברים.

יוסף לוי: אגב, סוכן אחד שחתום בצורה מאוד ברורה על מה שכתוב פה, אמר, "רק לשליש מותר לי", הוא קיבל מיד תשובה מאתנו שאין דבר כזה והוא מחויב לכל ילד, עד הילד האחרון, לתת לו את מבוקשו.

מיכאל מלכיאור: מה זה בשר ואוכל?

משה גפני: "לשליש מהמשתתפים, הגבינות, הממרחים והממתקים באישור הרבנות לישראל", זה עמוד 24 לחוזר מנכ"ל.

יוסף לוי: נכון.

יוסף לוי: אני חוזר עוד פעם, המנה הבסיסית.

יוסף לוי: דרך אגב, מה שאתה אומר על השליש שמצטטים, זה מתייחס רק לארוחות הארוזות.

יוסף לוי: אז תדייק.

משה גפני: אני לא מדייק, אתה בעל הבית.

מיכאל מלכיאור: מר לוי, אתה יושב עם חוזר מנכ"ל, לנו אין את החוזר.

יוסף לוי: אז אני הצעתי לתת לכם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להבין על מה אתה מדבר.

מיכאל מלכיאור: אתה התחלת ואמרת שארוחות בוקר, צהרים וערב, הן כשרות בהשגחת הרבנות.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שכלל הארוחה כשרה בהשגחת הרבנות.

מיכאל מלכיאור: בסדר, הבשר זה כבר עניין של הרבנות, זו הדרישה.

מיכאל מלכיאור: אם אפשר לאכול גזר שם או לא, זו כבר שאלה אחרת.

מיכאל מלכיאור: אבל כל המרכיבים של הארוחה, הבשר, הגבינה, הלחם, כל הארוחות.

יוסף לוי: לא מגיע מהארץ.

מיכאל מלכיאור: לא מגיע מהארץ?

יוסף לוי: הלחם לא מגיע מהארץ.

מיכאל מלכיאור: אז הלחם לא כשר, אני שואל ואני רוצה להבין.

יוסף לוי: הבשר כשר.

מיכאל מלכיאור: גם זה לא, הרי אוכלים פה במקדונלדס וכיו"ב, מה זה בשר כשר?

מיכאל מלכיאור: זה בשר טרף עם גבינה לא כשרה.

יוסף לוי: אני רוצה לחלק את זה לשניים.

יוסף לוי: אני חוזר עוד פעם, חוזר מנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: לא, אתה לא חוזר עוד פעם כי אתה אומר עכשיו משהו אחר לגמרי.

מיכאל מלכיאור: בעצם אתה אומר שמה שמחויבים להביא מהארץ זה לא ארוחת בוקר.

מיכאל מלכיאור: הרי מה אוכלים בארוחת בוקר?

מיכאל מלכיאור: זה לא ארוחת בוקר, זה איזו מנת בשר אחת ביום או שתי מנות במשך שבוע או כמה שזה, את זה הם מחויבים להביא מהארץ, כל היתר, הם קונים שם.

מיכאל מלכיאור: זה מה שעכשיו אתה אומר?

יוסף לוי: אני לא אמרתי את זה, לא הייתי פה אתמול.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל זה מה שנאמר בישיבה עם המנכ"ל.

יוסף לוי: הארוחה הבשרית המרכזית מיובאת מהארץ.

מיכאל מלכיאור: אתה הקראת: "ארוחת בוקר צהרים וערב".

מיכאל מלכיאור: מה ארוחת הבשר הזאת היא ארוחת בוקר?

יוסף לוי: לא.

מיכאל מלכיאור: אז כשכתוב "ארוחת בוקר" שצריכים להביא מהארץ, מה צריכים להביא?

מיכאל מלכיאור: שוב פעם לא הכנתם שיעורי בית.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין, אתה עוסק בזה הרבה שנים, אתה אחראי על הנסיעות האלו, תגיד מה אתם עושים, הרי כולם יוצאים, זה אותו סיפור.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אני מבין למה אתם לא יכולים למצוא מישהו מקומי שיעשה כי אם אתם לא קונים אצלו שום דבר.

יוסף לוי: ראשית, אנחנו לא קונים.

אז איך זה מופיע במכרז?

יוסף לוי: המכרז מדבר כלשונו על מה שמחויב.

יוסף לוי: אני לא אגיד לכם עכשיו שכל הילדים של קציר רחובות וכל אלה,

משה גפני: לא, אנחנו לא מדברים על זה.

משה גפני: אנחנו מדברים עכשיו רק על חוזר המנכ"ל.

משה גפני: אנחנו מבקשים לדעת איך זה מתבצע.

משה גפני: כתוב: ארוחות בוקר כשרות במלונות", זה חוזר המנכ"ל, בוא נעזוב את קציר רגע, "ארוחת בוקר כשרות במלונות", שואל אותך יו"ר הוועדה כיצד מתבצע חוזר המנכ"ל במשפט הזה?

משה גפני: מה פירוש "ארוחת בוקר כשרות במלונות"?

משה גפני: איך אתם עושים את זה?

יוסף לוי: החוזר מנכ"ל אומר, שאם מחר יבוא בי"ס מודיעין ויגיד לסוכן, "אני רוצה שכל האוכל יהיה כשר", הוא חייב לתת לו.

מיכאל מלכיאור: אבל זה לא מה שכתוב בחוזר מנכ"ל, כתוב שכולם אוכלים ארוחת בוקר כשרות במלונות.

משה גפני: כן, זה חוזר המנכ"ל והוא לא מחלק פה בין בי"ס מודיעין שמבקש או בי"ס קציר שלא מבקש.

יוסף לוי: זה לא קיים בבי"ס שיוצא באופן פרטי, בממלכתיות זה קיים לחלוטין.

יוסף לוי: בי"ס קציר יוצא באופן עצמאי, אין פיקוח שלנו על הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מעונינים במה שכתוב בחוזר מנכ"ל ובמה המכרז אומר שמשרד החינוך עושה.

מיכאל מלכיאור: האם המכרז אומר שהארוחות צריכות להיות כשרות או לא אומר את זה?

יוסף לוי: המכרז אומר שהארוחות צריכות להיות כשרות.

משה גפני: איך זה מתבצע?

יוסף לוי: בהשגחת הרבנות הראשית.

לא גלאט, הרבנות.

איך זה מתבצע?

ארוחת ערב או ארוחת בוקר שכתוב בחוזר מנכ"ל כשרה במלון, איך עושים את זה?

מעניין אותנו, אנחנו גם רוצים לנסוע, איך עושים את זה, למלון יש הכשר של הרבנות הראשית?

יוסף לוי: לא.

משה גפני: אז איך עושים את זה?

משה גפני: לא מביאים מהארץ, לא בודקים את המלון, לא שמים שם לחם כשר או גבינה כשרה.

משה גפני: איך מבצעים את זה?

משה גפני: תאר לעצמך, מגיע לפה חוזר מנכ"ל לוועדת החינוך של הכנסת שכתוב שעושים את מבחני המיצב ולא יודעים להסביר לנו מה זה מבחני מיצב.

משה גפני: תאר לעצמך, לא אוכל כשר.

מיכאל מלכיאור: גבינה היום, ברוב המדינות, בנורווגיה למשל, יש בכל גבינה דבר שמעמיד את הגבינה, הוא עשוי מחזיר.

מיכאל מלכיאור: זה לכל הדעות, לכל השיטות, זה גלאט טרף.

מיכאל מלכיאור: אתה שולח את הילד לבית-מלון בבוקר, הוא מקבל את הגבינה שעשויה מחזיר, הוא מקבל את הלחם שעשוי ממרגרינה ממרכיבים בשריים.

מיכאל מלכיאור: אז מה הדרישה הזאת שזה צריך להיות כשר?

יוסף לוי: לא יודע מה להגיד.

מיכאל מלכיאור: אבל אתה יודע איך אתה מבצע את זה.

יוסף לוי: אני לא מבצע, אני לא יודע.

מיכאל מלכיאור: אז מה אתה מבצע?

מיכאל מלכיאור: מה שאתה מבצע זה לשלוח איתו שתי מנות בשר לשבוע ובזה אתה גומר את העסק?

מיכאל מלכיאור: מה אתה מבצע?

מיכאל מלכיאור: מה קורה בפועל כשאדם יוצא?

יוסף לוי: מה שקורה בפועל זה שאם ביה"ס מחליט היום לקחת על עצמו סוג של אוכל שהוא רוצה עם הסוכן, למשרד החינוך אין שליטה על זה.

יוסף לוי: אנחנו לא יודעים איך לבדוק את זה.

יעקב כהן: למה אתם לא יכולים לאכוף את חוזר המנכ"ל כפי שאתם אוכפים את חוזר מנכ"ל בכל תחום אחר?

יעקב כהן: אתם מוציאים חוזר מנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: אבל זה לא מה שכתוב בחוזר מנכ"ל.

שלמה ישי: בחוזר מנכ"ל כתוב "אוכל כשר"?

יוסף לוי: כתוב.

מיכאל מלכיאור: כתוב, אבל לא מתכוונים.

יוסף לוי: שני דברים.

יוסף לוי: אנחנו היום נמצאים, לשמחתי הרבה, ערב פתיחת מכרז חדש.

יוסף לוי: אם מדינת ישראל תחליט שזה חשוב בצורה ברורה שכל ילד,

מיכאל מלכיאור: זה מה שכתוב בחוזר מנכ"ל.

יוסף לוי: עד אחרון הילדים.

שלמה ישי: אבל הבעיה שאתה מתאר אותה, אתה מתאר אי אכיפת החוזר, החוזר קיים.

שלמה ישי: אתה אומר שאתם לא יכולים לאכוף אותו.

יוסף לוי: אתה לא יכול לאכוף אותו גם שם.

שלמה ישי: למה אתה יכול לאכוף?

שלמה ישי: חוזר מנכ"ל שאומר שצריכים להיות תורנים בחצר.

יוסף לוי: גם שם לא יודעים לאכוף את זה.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל לא איכפת לי, אני שואל עכשיו מה אתם אומרים ומה אתם עושים.

מיכאל מלכיאור: זה אתה יכול להגיד גם על המשלחות הממלכתיות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה בינתיים שאתם תהיו בסדר, אחר-כך נראה אם יש מישהו שעושה משהו חריג, אז תדעו איך להעניש אותם.

מיכאל מלכיאור: זה דבר אחר.

מיכאל מלכיאור: אבל קודם אני רוצה שאתם תהיו בסדר.

יוסף לוי: אנחנו בסדר גמור.

מיכאל מלכיאור: לא, אתם לא בסדר.

מיכאל מלכיאור: מה שאתה אומר עכשיו, זה משהו אחר לגמרי ממה שנאמר.

מיכאל מלכיאור: מה שאתם עושים בממלכתיות, זה מה שנאמר פה אתמול על-ידי המנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: מה שכנראה היתה הכוונה כשהוציאו את חוזר מנכ"ל ומה שנעשה בפועל, זה שני דברים שונים לגמרי.

יוסף לוי: בפועל, אני לא יודע איך לאכוף את זה.

יוסף לוי: אני אומר עוד פעם, יש לנו מכרז חדש.

מיכאל מלכיאור: אתם פשוט תבטלו כל סוכן שלא מספק את מה שאתם דורשים, אתם לא תיתנו לו את האפשרות להיות סוכן.

יוסף לוי: אני אעביר את זה לידיעת המערכת המכרזית של המשרד ואנחנו נחייב את זה.

שלמה ישי: יש פה הרבה כסף בנסיעות האלה ואין שום בעיה לאכוף כי הטענה תהיה שהוא יקר יותר וכו', אין שום בעיה לאכוף אוכל כשר גם במשלחות שאינן ממלכתיות, כי לא יעלה על הדעת שאם תלמיד יצהיר בצורה זו או אחרת שהוא אוכל כשר אז ישימו אותו בצד אחד וכולם יאכלו בצד אחר.

שלמה ישי: לכן משרד החינוך, אם הוא מוציא חוזר כזה, הוא צריך למצוא את הדרך כיצד לאכוף אותו.

שלמה ישי: אין שום בעיה עם סוכן, זה התחייבות של הסוכן, זה לא התחייבות של בית-הספר.

שלמה ישי: אם הסוכן מחויב להביא אוכל כשר, הוא לא יכול לקבל הנחיה ממנהל ביה"ס גם אם זה לא ממלכתי, לא יהיה רשאי לקבל הנחיה להביא אוכל לא כשר.

שלמה ישי: זה מה שצריך להיות בחוזר.

משה גפני: אני מבקש להקריא עוד קטע מחוזר, המנכ"ל זה נהיה יותר חמור, עכשיו לא מהבחינה של הכשרות אלא נהיה יותר חמור מבחינת העניין.

משה גפני: כך אני אתחיל להתייחס לחוזרי מנכ"ל.

משה גפני: המנכ"ל כותב על שירותי הכלכלה בפולין: "על הזכיין לספק שירותי כלכלה אלו: שבע ארוחות בוקר וערב בבית-המלון".

יוסף לוי: אני הקראתי לך את זה עכשיו.

משה גפני: אגב, עכשיו אנחנו כבר יותר מבינים, מה שהקראת לא הבנו כל-כך.

משה גפני: "או במקום הסעדה אחר מחוץ למלון, בתנאי שיאושר על-ידי משרדנו ועל-ידי גורמי הביטחון".

משה גפני: זאת אומרת, אתם, משרד הביטחון וגורמי הביטחון צריכים לאשר את מה שסוכן הנסיעות מספק, את שירותי הכלכלה, שבע ארוחות בוקר וכו' וערב.

משה גפני: "אוכל הכולל מנות מרכזיות כשרות לכלל המשתתפים".

משה גפני: זה חוזר המנכ"ל, אתם משרד החינוך כמו גורמי הביטחון צריכים לאשר לסוכן הנסיעות ולבית-הספר, לא במשלחות הממלכתיות, לאשר לו את העניין הזה.

משה גפני: אחרי מה שקראנו, יש בפרק הבא פירוט למה נותנים בשירותי הכלכלה, מה זה מנה עיקרית, אנחנו לא נכנסים.

משה גפני: השאלה הנשאלת, המנכ"ל הוציא חוזר, אתם אישרתם לבתי-הספר, לבית-ספר קציר אישרתם את האוכל בבית-המלון?

מיכאל מלכיאור: איזה בית-מלון, במקדנולס.

משה גפני: כן, בסדר, אני שואל האם אישרתם?

משה גפני: משרד החינוך צריך לאשר, אישרתם?

יוסף לוי: אתה מתכוון אם בי"ס כותב לי: "אני מתחייב בזה שאני אתן רק אוכל כשר"?

משה גפני: לא, זה עוד לא כשר, בית-המלון, אישרתם, אתם מאשרים את זה, יש מנגנון?

יוסף לוי: בית-המלון?

משה גפני: כן.

יוסף לוי: בוודאי.

יוסף לוי: אנחנו מאשרים תכניות, מאשרים אתרים, מאשרים הכל.

יוסף לוי: אם אתה שואל אותי אם אנחנו אישרנו לבית-ספר שהוא התחייב באישור של הבקשה שלו שהוא מחויב לספק לכל הילדים אוכל כשר ולהביא את כל האוכל כשר מהארץ,

משה גפני: לא מהארץ, אתם כתבתם מבית המלון.

שלמה ישי: אם בית-הספר לא נותן את הוראת הביטחון, אתם מטפלים בזה?

יוסף לוי: כן.

שלמה ישי: אז מה ההבדל?

מיכאל מלכיאור: נאמר פה שלפני שבית-הספר יוצא למקדונלס בקרקוב, אז צריכים לאשר את זה משרד החינוך וגורמי הביטחון.

מיכאל מלכיאור: גורמי הביטחון מאשרים אבל אתם לא?

יוסף לוי: ההתייחסות של האישור היא למקום ההסעדה ולא לאוכל.

יוסף לוי: מקום הסעדה זה עניין ביטחוני.

יוסף לוי: תכניות אנחנו מאשרים, אנחנו לא מחייבים בחתימה היום, יכול להיות שזו ההצעה, החל מספטמבר 2007 בית-ספר שיוצא, מתחייב שעד אחרון הילדים,

משה גפני: מר לוי, יש מושג בגמרא.

יוסף לוי: יש עושים ולא עושים.

משה גפני: לא מר לוי, יש פה דבר יותר חמור, אתם לא מאשרים, לא מאשרים, בסדר, משרד החינוך עצלנים, לא נורא.

משה גפני: יש מושג בגמרא של מזויף מתוכו.

משה גפני: זאת אומרת, אתה נותן שטר למישהו ואתה אומר לו, אני לא אכבד אותו בסוף, לא שאני לא אכבד אותו, הוא מזויף מתוכו.

משה גפני: אתה משרד החינוך אומר שאת האוכל אוכלים בבית-המלון ואתה אומר שהאוכל כשר ואתה אומר שהאוכל בבית-המלון לא כשר.

משה גפני: לא שאלה של בדיקה או לא בדיקה, אני לא מבקש את החתימה שלך, אני אבקש את זה בהמשך, אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: בחוזר המנכ"ל אתה אומר, האוכל בבית-המלון המקומי כשר והאוכל לא כשר, זה מה שאתה אומר.

משה גפני: אתה מבין מה המשמעות שלי כחבר-כנסת לשמוע דבר כזה?

משה גפני: עזוב את הכשרות, עזוב את הנושא של הילדים, אני לא רוצה לדבר פה אידיאולוגיה, נוסעים למחנות ההשמדה באושוויץ, בפולין, בכל המקומות האלה ילדים ישנים חלק בגטו וחלק באופן אחר ויושבים ואוכלים גבינה מרוחה בחזיר.

משה גפני: אני לא מדבר על זה עכשיו, אני מדבר קודם כל על הנהלים.

משה גפני: אתה אומר בחוזר המנכ"ל, האוכל כשר, ובאותו משפט אתה אומר, האוכל לא כשר.

משה גפני: זה ממש מזויף מתוכו.

מיכאל מלכיאור: לא הבנו שום דבר.

מיכאל מלכיאור: ואני רוצה להגיד שאפילו נושא הבשר, המנה העיקרית של הבשר, אני בטוח שאם זאת ההתייחסות הכללית, אז גם זה לא מתקיים.

מיכאל מלכיאור: אתה אמנם לא אומר את זה, אבל אני מבין משפת הגוף שלך, זה גם לא מתקיים!

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, בעצם מה שאתה הצגת ומה שהוצג לי על-ידי המנכ"ל, שההוראות שצריכות להיות פה, אוכל כשר לכלל התלמידים, אני לא מדבר עכשיו על צלחות הפלסטיק, אני מדבר על המוצרים שיביאו מוכנים מהארץ, זה דבר שלא קיים, בניגוד גמור למה שהבטיח לי אתמול המנכ"ל ונציגי המשרד ובניגוד למה שאמרת בתחילת הישיבה היום.

מיכאל מלכיאור: הרי הבנו עכשיו שזה לא קיים.

מיכאל מלכיאור: אני מציע ככה, מאחר וגם יוצא מכרז אז העניין בוער וזו גם הסיבה שקבעתי את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לקבל את הדבר הזה בשום פנים ואופן.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על משרד החינוך של מדינת ישראל, לא של מדינת פולין.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו חייבים שיהיו סטנדרטים להבטיח שמי שרוצה לאכול כשר, הוא לא יהיה בגטו אלא זה יהיה הסטנדרטים של כלל הילדים.

מיכאל מלכיאור: אם יכולים להביא את הכל מהארץ ולפי כללים מסוימים שייקבעו על-ידי הרבנות הראשית, שהיא הרבנות הרשמית.

מיכאל מלכיאור: אם אוהבים את זה או לא – זאת שאלה, אבל היא הרבנות הרשמית, יש כאלו שמעדיפים ללכת על הרב אליישיב או רב אחר.

משה גפני: אני מבקש שלא תוזכר בכלל המילה "גלאט" בגלל שעוד מישהו יכול לבוא ולהגיד שלא יאכלו חזיר, את זה אני מבקש.

מיכאל מלכיאור: שיקבעו את הכללים, אם יש להם כללים של ירקות טריים ודברים אחרים, יבדקו שם אפילו דברים שאנחנו מקפידים בהם.

מיכאל מלכיאור: שיבדקו שם את החלב ויגידו שאפשר לשתות את החלב במקום.

מיכאל מלכיאור: אם יתנו אישור לזה, אז אפשר, לא צריך להביא את החלב מפה.

מיכאל מלכיאור: אבל שיעשו הכל לפי הקריטריונים, והבסיס צריך להיות שהאוכל כשר.

מיכאל מלכיאור: מה שנעשה פה זו מריחה מוחלטת.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, נקבע פה מצד אחד שכל האוכל, ארוחת בוקר, ארוחת צהרים, ארוחת ערב כשרה, אחר-כך הורידו את זה ואמרו שדובר רק על מנת בשר, ואחר-כך הורידו את מנת הבשר.

מיכאל מלכיאור: ובעצם נשאר כלום.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר כך.

מיכאל מלכיאור: הבסיס צריך להיות שהאוכל שיוצא עם המשלחות עם המכרז של משרד החינוך, צריך להיות כשר.

מיכאל מלכיאור: בבתי-ספר ממלכתיים שאחוז גדול מהילדים הם אוכלי כשר, לא שמים אותם בגטו עם בקשות מיוחדות והם צריכים להיות החריגים ולהישאר בבית-מלון שלהם בשעה שכולם עושים גיבוש ויוצאים למקדונלס.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לעשות את זה כך.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנקבל החלטה כזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך תשובה מוסמכת תוך שבועיים ימים ולקבל הבטחה שהמכרז שיוצא עכשיו, הוא יהיה מכרז אמיתי ולא שתהיה פה מריחה, לא מריחה של חזיר ולא של מרגרינה עם בהמות אחרות ולא של שום דבר.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות עם המשלחות שאמורות לצאת בחודש הבא, שזה עוד במכרז הקודם?

משה גפני: יש פה מכתב עם הרבה תלונות.

מיכאל מלכיאור: אם זה עובד כך כבר ארבע שנים.

משה גפני: אין לי מושג.

יוסף לוי: אם יש תלונות, תעביר אותן אליי.

מיכאל מלכיאור: לא, אבל הרי אתה תגיד שהם צודקים.

יוסף לוי: אני לא אומר שהם צודקים, אני לא אמרתי, אתה הכנסת חזיר.

מיכאל מלכיאור: אני אומר לך כי אתה אמרת שאפשר לאכול גבינות, אז אני מספר לך, אין לי הכשרה כמו לרב כהן, אני בסה"כ למדתי בישיבה ואני קצת מכיר מה יש במוצרים ברחבי העולם, מה לעשות?

מיכאל מלכיאור: את זה אני יודע.

משה גפני: אדוני היו"ר, אני קיבלתי מכתב מהתיכון במכבים-רעות, שהוא אמור לצאת במרץ, תראה את מספר החתימות שהם מבקשים את זה.

מיכאל מלכיאור: זה אני לא קיבלתי.

משה גפני: לא משנה, אני קיבלתי את זה היום, אתמול, אני לא הספקתי להעביר לך.

משה גפני: אתה יודע, אני מרחם על הילדים, הם נוסעים לפולין, הם נוסעים למסע שורשים שהוא מאוד חשוב, אני מאוד משבח את התכנית הזאת שהיא תכנית יוצאת מן הכלל, אבל יצא שכרו בהפסדו מכיוון שהתלמיד יוצא מבולבל.

משה גפני: הוא מגיע לארץ, אומרים לו, אתה היית באושוויץ ואכלת חזיר.

משה גפני: אנשים שם הושמדו בגלל שהם נזהרו על אוכל כשר.

משה גפני: אתה עושה לו דבר יפה ואתה מחזיר אותו עם קונפליקט שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: ואני לא מדבר על ילד דתי, אני מדבר על ילד מבית-ספר רגיל, תלמיד מבית מסורתי שהוא אוכל כשר בבית.

יעקב כהן: יש אחוז גדול במדינה שאוכל כשר.

מיכאל מלכיאור: כן, אני נתתי את כל הסטטיסטיקות.

משה גפני: הרב מלכיאור, אני ברשותך אעביר למר לוי את שתי התלונות.

מיכאל מלכיאור: צריך לפתור את הבעיה.

משה גפני: הסיכום שלך הוא הסיכום.

משה גפני: אני רק אומר שבתוך המכלול של הסיכום לעתיד, יש גם את העתיד הקצר, התלמידים האלה נוסעים.

משה גפני: ברשותך, אנחנו מבקשים ממנו שיפתור את הבעיה של שני המקרים האלה.

יוסף לוי: אני אפתור את זה כמו שפתרתי עוד עשרה מקרים מאז שהגעתי לוועדת החינוך.

יוסף לוי: ביקשתי ממך שתעביר לי.

משה גפני: בשמחה רבה.

יוסף לוי: אני מבטיח שזה יטופל.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו החלטה ואני אצטרך לדבר עם המנכ"ל על זה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.