ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 144, 2007-02-13 12:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אני קודם רוצה לברך את עמיתי, סגן יו"ר הכנסת, ממלא יו"ר הכנסת, חה"כ מגלי והבה שהוא יזם את הדיון שאנחנו מקיימים היום.

מיכאל מלכיאור: הוא יוזם לא רק למען העדה הדרוזית אלא בכלל למען כולנו, לכל החברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: גם הוא דואג לחיזוק של המגזר וגם שהחוק של היום יגיע בעזרת השם, לקריאה ראשונה, ואנחנו נביא את זה מאוד מהר, זו התחייבות שלנו.

מיכאל מלכיאור: פרט שדיברנו עליו בשבוע שעבר כשגמרנו את החוק, זה לא מקרה שזה קורה בשבוע שאנחנו קוראים בתורה את עשרת הדברות, ששם גם הפרשה החשובה ביותר אולי בתורה, זה גם השבוע שנקרא על-שם יתרו, האבא של הדרוזים והחותן של היהודים בגישתו ובעצתו הנבונה, מסדר את כל מערכת המשפט לגבי המשפט היהודי/העברי, לא רק לגבי ילדיו אלא גם לגבי נכדיו שהם במקרה הזה היו יהודים.

מיכאל מלכיאור: אני קראתי את הדוח של מכון ברוקדייל, דוח חשוב, יש לנו הרבה עבודה לעשות, אנחנו צריכים לפחות להגיע לכך שההישגים הלימודיים וההשקעה והלימודית והנושאים האחרים שהוזכרו שם בדוח לפחות יגיעו לרמה של כלל האוכלוסייה היהודית, גם אם הנתונים הסוציו-אקונומיים מלכתחילה הם שונים וקשים יותר.

מיכאל מלכיאור: עם כל הכבוד למה שקורה ברווחה ובפנים, רק דרך חינוך אפשר בהחלט מהותית לשנות ולשפר את המצב ולצמצם את הפערים ולסגור אותם כפי שאנחנו מחויבים לעשות.

מיכאל מלכיאור: וקודם כל מחויבים כלפי המגזר הדרוזי והצ'רקסי ואני מברך אתכם שבחרתם ביום הזה.

מגלי והבה: תודה אדוני היו"ר, אני באמת רוצה להתחיל בדבריי, לברך אותך.

מגלי והבה: אמנם נכון שזה יום מיוחד שמצויין בדוח לחיזוק העדה הדרוזית והצ'רקסית, אבל אתה לא רק ביום הזה אלא בכל ימות השנה, לא היה נושא שנוגע לחינוך בכלל במדינת ישראל אבל בעיקר בנושא הדרוזים והצ'רקסים שהובא לשולחן, שלא זכה לטיפול להתייחסות מצדך.

מגלי והבה: לא רק כיו"ר הוועדה אלא כסגן שר החינוך לשעבר, תקופה כיהנו ששנינו אותו התפקיד, ידעת לתת את התרומה הייחודית כיצד לקדם וכיצד להגיע לפתרון סוגיות חשובות ביותר בנושא החינוך.

מגלי והבה: הנושא השני שצריך להזכיר אותו שלקח בו חלק גם חה"כ חסון, שגם יושב אתנו פה, זה המאמצים שלכם להביא את החוק של מורשת וחקר העדה הדרוזית, שאנחנו נלחמים עליו זמן רב, להשיג לו תקציב, וברגע שהחלטנו להביא את זה להצעת חוק ולעמוד במשימה שנביא אותה היום לקריאה ראשונה, ויהיה גם על זה דיון במליאה למעלה, בזכות הדחיפה שלך, הנושא אכן זכה לסיום מהיר כפי שרצינו.

מגלי והבה: והדיון כרגע שהוא נושא החינוך שהוא אני חושב, בנפשנו ובנפש כולנו, נשמע את ראשי הרשויות ונשמע את נציגי משרד החינוך, והנתונים שמראים היום על הישג של 38 אחוזים בבגרויות לעומת המגזר היהודי שזה 59 אחוזים, זה כשלעצמו לא תקין ולא משנה מה הגורמים, היום אנחנו בפיגור ועם הפיגור הזה צריך להתמודד.

מגלי והבה: תודה על ההבהרה, אדוני,רק 28 אחוזים מסוגלים להיכנס לאוניברסיטאות.

מגלי והבה: אני גם רוצה להזהיר לגבי הנתון שאומר ש- 17 אחוזים מהנוער הדרוזי והצ'רקסי לא מסיימים בתי-ספר תיכוניים, זה נתון שצריך להדאיג אותנו וצריך לשים על השולחן ולא ניתן למשרד החינוך להתחמק מהאחריות שלו במתן תשובות.

מגלי והבה: ואני טוען שצריך לעשות רפורמה יסודית בחינוך במגזרים האלה, כי לא מספיק שיש הקצאת אמצעים ורצון ליישם את האמצעים האלה, צריך לראות כיצד אנחנו מתקנים את המעוות.

מגלי והבה: ואנחנו לא רוצים לחזור אחורה, אנחנו צריכים להתקדם ואנחנו צריכים לעשות רפורמה, רבותיי, ואני אומר את זה ליו"ר הוועדה, המטרה היא לשנות.

מגלי והבה: את המצב אפילו אם המחיר של רפורמה יסודית זה לשחרר את אותם מחנכים שכבר עשו את שלהם.

מגלי והבה: אדוני ברשותך, אני אמצא את הדרכים גם לפנות לשרת החינוך ולמנכ"ל משרד החינוך, אנחנו לא נרשה פוליטיזציה במערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: חילקו פחות?

מגלי והבה: חילקו פחות וחלק מהסטודנטים לא זומנו ולא קיבלנו.

יואל חסון: זה הלך לאוכלוסיות אחרות?

מגלי והבה: יש ועדה, יש קריטריונים, צריכים לשבת ולהחליט, צריך לתת לכל סטודנט אם הוא דרוזי או צ'רקסי את המלגה שמגיעה לו, גם לנסות לדחוף ולקדם את אותם האנשים שכבר לומדים מקצוע גבוה יותר או לאורך יותר שנים, שהמטרה היא לקדם אותם, אבל צריך גם בקריטריונים האלה לתת את האפשרות לקדם את החינוך.

מגלי והבה: אנחנו צריכים להגיע למצב שמאפשר לתקן את הדברים שטעונים תיקון.

מגלי והבה: בדרך-כלל אדוני, בשאר המקומות אנחנו מוחים על חוסר אמצעים וחוסר יכולות.

מגלי והבה: במסגרת הסיוע שהוקצב עכשיו למשרד החינוך לשקם את הצפון ולסייע לו יש עודף תקציבים שמוקדשים לאותם אזורים חלשים.

מגלי והבה: לכן אנחנו צריכים לנצל נכון יותר את התקציבים ושלא יהיה מצב שניתן אוטונומיה לביה"ס.

מגלי והבה: במקרה נכנס מי שמטפל מטעם הסוכנות והם גופים שהם מחוץ למשרד החינוך, שעושים ותומכים במערכת החינוך.

מגלי והבה: אז אם ננצל את האמצעים ונהיה פחות רגשיים בנושא החינוך, יש לנו פה נציג ועדת המל"ג, ד"ר פואד פארס שהוא גם מהמגזר, שיושב שם.

מגלי והבה: נפעל כדי להקל על הנושא של הלימודים מעבר לתיכון וגם כדי לתקן את היסודות של החינוך הדרוזי בביה"ס היסודי ובתיכון.

מגלי והבה: אני רוצה לתת הזדמנות לחברים האחרים שיציגו, אם זה יו"ר הפורום או נציגים אחרים, אני רוצה לבוא בעוד חצי שנה או שנה ולהראות לפורום המכובד הזה לאיזה מצב נגיע.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה ובאמת זה יום חגיגי רק אם זה יום מפנה באמת ויום שאנחנו לוקחים על עצמנו ליישם את כל הכוונות הטובות שיש מאחורי הדברים, כי התוצאות אינן משביעות רצון, אני אומר את זה בכל הכאב.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו לפחות חייבים להגיע לכך תוך זמן מאוד קצר, להשוות גם את נושא הנשירה שאני רואה את זה כבעיה עצומה במגזר הדרוזי, גם את נושא ההישגים בבגרויות וקבלה לאוניברסיטאות, וגם נושא שהיה הרבה דגש בדוח שקיבלנו עכשיו, הנושא של האפשרויות שלאחר שעות הלימודים.

מיכאל מלכיאור: אני רק כן רוצה לציין דבר אחד טוב, אני לא יודע אם זה דבר תרבותי או דבר אמיתי, אני מקווה שזה אמיתי, התחושה הכללית של שביעות הרצון של התלמידים הדרוזים ממערכת החינוך שהשתקפה מתוך השאלונים במחקר מראה שביעות רצון רבה יותר ממגזרים אחרים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שזה לא רק מתוך נימוס אלא שזה דבר אמיתי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע את המחקר, את ראשי הרשויות, את המכובדים שבאמת טרחו והגיעו מרחוק לישיבה הזאת, בבקשה חה"כ יואל חסון:

יואל חסון: תודה אדוני היו"ר.

יואל חסון: ראשית, אני רוצה לברך את חברי לסיעה, מגלי והבה, אני רוצה לומר שאני גאה בך על הארגון של היום הזה.

יואל חסון: אני חושב שהיום הזה מעבר לזה שאני בטוח שיהיו לו גם תוצאות מעשיות ובטח נראה ונדבר על זה בהמשך, יש לו משמעות אדירה של המשך התהליך הזה של הקשר המיוחד שקיים בין העם היהודי לבין העדה הדרוזית והצ'רקסית.

יואל חסון: ואני חושב שזה ייחודי לדעתי בכלל בעולם ובמיוחד פה בישראל וזה מראה שיש כאן קשר שהוא חזק ומשמעותי ואני באמת גאה בך על המהלך הזה.

יואל חסון: זה אפילו במגמה בעלייה בכוונות הממשלה ובהחלטות הממשלה.

יואל חסון: אבל יש כאן תופעה שהיא מעניינת גם בתחומים אחרים אבל לדעתי היא באה לידי ביטוי יותר במה שקשור לעניין של העדה, זה העניין של הפער בין הרצון של הנבחרים וההחלטות שנבחרים מקבלים לבין הביצוע אחר-כך בשטח.

יואל חסון: זו תופעה שהיא הכי בולטת בתחום של קידום העדה הדרוזית בכפרים, בערים וכל הבעיות שמציינים על מערכת החינוך והרשויות המקומיות.

רונית תירוש: כי הכסף לא עובר.

יואל חסון: לא עובר.

רונית תירוש: אז אותם מקבלי החלטות, שיעבירו גם את הכסף.

יואל חסון: לא, מקבלי ההחלטות מקבלים את ההחלטות, בבירוקרטיה, במערכת בשטח הדברים לא עובדים.

יואל חסון: מגלי, זו הבעיה המרכזית, שלדעתי אנחנו ככנסת, כגוף שמפקח על הרשות המבצעת, חייבים לפרוט את זה לפרטים ולראות בכל מקום איפה זה לא עובד ולהיכנס עם הראש, להיכנס בכל הכוח.

יואל חסון: אם זה בוועדת הפנים בנושא הרשויות המקומיות ואם זה בוועדה הזאת בנושא החינוך, ועדת הכלכלה בנושאים אחרים.

מגלי והבה: להוציא אותם לפועל.

יואל חסון: להוציא את ההחלטות לפועל ומתקבלות פה החלטות קריטיות מאוד וחשובות מאוד ומוקצים פה תקציבים.

סאקר קייס: סליחה שאני קוטע אותך, זה תקוע אצל הפקידים הזעירים ביותר.

יואל חסון: ידידי היקר, יגיע זמנך לומר משהו ואני רוצה לומר לך, אני טוען שבכלל במדינת ישראל גם בתחומים אחרים מתקיים מרד פקידותי.

יואל חסון: ואני טוען שבמדינת ישראל יש פקידים ששכחו שהם אמורים ליישם ולבצע מדיניות של נבחרים, הם לא מחליטים, הם מבצעים.

יואל חסון: אבל זו בעיה בכל התחומים.

מיכאל מלכיאור: תנו בבקשה לחה"כ להגיד, אני בטוח שחה"כ יספר לך כי הוא קצת יותר מעורב בזה שגם לגבי החוקים עושים בדיוק אותו הדבר.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: אני בכל ועדה שאני יושב בכנסת ובכל מקום שאני יכול להשפיע, אני מעלה ואני מחדד את התופעה הזאת שלא מיישמים החלטות ממשלות ולא מיישמים חוקים ולא מעבירים תקציבים למרות שמוחלט להעביר תקציבים.

יואל חסון: בעניין של העדה זה בולט מאוד אבל זה בולט גם במקומות אחרים.

אכרם: אדוני היו"ר, באו לא מעט אנשים וראשי רשויות, למרות שאנחנו מכבדים את חברי-הכנסת, תתאפקו רגע מחברי הכנסת, נשמע את ראשי הרשויות כדי שתהיה התייחסות אחר-כך.

מיכאל מלכיאור: אדוני, אני מאוד אשמח לעשות כך, אבל אני מחויב לפי התקנון פה לעשות דיון בסדר מסוים.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שכל המכובדים שהגיעו לפה יבינו את זאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חברי-הכנסת נשארים אחרי שאתם חוזרים כל אחד למקומו, אנחנו מוצאים את הכלים כדי שנוכל לעזור להם אחר-כך.

מיכאל מלכיאור: אז לכן הדברים שאומרים חברי-הכנסת פה הם משמעותיים מאוד כי הם מבטאים את המחויבות המוחלטת שלנו וחברי-הכנסת שנמצאים לפחות בחדר הזה כרגע, זה חברי כנסת שלא רק מדברים אלא עושים.

מיכאל מלכיאור: ואני חושב שחשוב גם לכם עם הדבר הזה ואנחנו רוצים לשמוע אתכם.

נביה נסראלדין: קודם כל אני מודה לך אדוני היו"ר וגם לחברי הוועדה, ואני גם רוצה להודות לחה"כ ולסגן יו"ר הכנסת, מגלי והבה, על היוזמה ועל היום הזה.

נביה נסראלדין: אני רציתי להתחיל מנקודה שהתחיל בה חה"כ יואל חסון.

נביה נסראלדין: זה נכון באמת שכל החלטות הממשלה וכל החלטות נבחרי הציבור ועדיין לא התקיימו כי השטח אומר אחרת.

נביה נסראלדין: אנחנו יכולים לקבל החלטה אבל בפועל זה אחרת לגמרי.

נביה נסראלדין: בתחום הפיזי, המצב הקיים זה מפגעי בטיחות ממדרגה ראשונה בכל בתי-הספר במגזר הדרוזי והצ'רקסי.

נביה נסראלדין: מזה כמה שנים טובות, יותר משש, שבע שנים, אף בית-ספר לא קיבל שקל אחד על מנת לטפל במפגעי הבטיחות.

נביה נסראלדין: אני חושב שילדי מדינת ישראל מגיעים לבתי-ספר לא בטיחותיים.

נביה נסראלדין: בניינים שכורים, יש לנו 126 בניינים שכורים ליחידות גני-ילדים לגילאי 3, 4 ו-5, זה הבסיס שצריך להתמקד בו על-מנת שאנחנו נחנך את ילדינו לאהבת המולדת.

נביה נסראלדין: כמעט בכל בתי-הספר; חסרים אולמות חדרי ספח ומעבדות.

נביה נסראלדין: אנחנו רוצים לחנך את הילדים שלנו, אני רוצה את החינוך הכי טוב לילד הדרוזי והצ'רקסי, לא כמו הילד היהודי, אפילו יותר טוב ממנו.

נביה נסראלדין: כי זאת המשימה שהוטלה עליי: אבל כשאין מעבדות ואין חדרי ספח אני לא יכול לתת לו את מה שצריך לתת – לכן הוא מקבל תמיד חסך חינוכי.

נביה נסראלדין: ואז לוקחים מאחד הפרמטרים של מרכיב המדד, ארץ מוצא.

נביה נסראלדין: אדוני היו"ר, חברי הוועדה, ארץ מוצא זה 20 אחוזים מהרכב המדד.

נביה נסראלדין: הדרוזים והצ'רקסים לא נהנים מהמדד מהזה, אז למה לא קבעו מדד או נתנו פרמטר וקריטריון אחר לדרוזים ולצ'רקסים?

רונית תירוש: הם שינו את הקריטריונים?

נביה נסראלדין: הם שינו, קיבלתי את זה, ממש חדש.

מיכאל מלכיאור: המפתח החדש.

נביה נסראלדין: המפתח החדש שמפלה אותנו במקום שיקדם אותנו?

נביה נסראלדין: אז הוא מוסיף ויהיה פער עוד יותר גדול בכמה רשויות מקומיות.

נביה נסראלדין: ומה עוד, שבתוך המגזר עצמו יש אפליה.

נביה נסראלדין: פנינו, אף אחד לא עונה, אני פונה אליכם בתור ועדת החינוך, שכל ילדי שלוש וארבע במגזר הדרוזי והצ'רקסי, יחול עליהם חוק חינוך חובה.

יואל חסון: אני אגיד לך מה הבעיה, אדוני היו"ר, אין מספיק מתפקדי מפלגת העבודה בדרוזים כנראה.

נביה נסראלדין: אני לא רוצה להיכנס לפוליטיקה.

יואל חסון: מעניין למה שינו את הקריטריונים פתאום.

שלמה לוי: חה"כ חסון, אתם כחברי ועדה, לפעמים או שאתם לא אחראים או שאתם רוצים רק להרשים, ממש לא תופס את צורת התנהגות של חברי הוועדה.

שלמה לוי: אחד מדבר על לא פוליטיקה בחינוך, מדבר נטו פוליטיקה בחינוך נגד יולי תמיר ונגד אבואב.

שלמה לוי: מה זה שייך למפלגה?

יואל חסון: סליחה, מה אתה באת פה לתת לי ביקורת?

יואל חסון: מה זה שייך?

יואל חסון: ראשית, זכותי להגיד מה שאני רוצה ואני אומר את דעתי.

יואל חסון: אתה תגיד לי אם אני צריך להיות אחראי או לא?

שלמה לוי: כן, אני אגיד לך.

יואל חסון: אני אחראי יותר ממך, תאמין לי.

יואל חסון: זה פוליטי וזכותי להגיד את דבריי.

שלמה לוי: לא, איך שאני מנהל את המועצה, יש לך הרבה מה ללמוד.

מיכאל מלכיאור: השינוי בקריטריונים לא נעשו נגד מישהו, אבל צריך לראות איך מתקנים את הדבר כדי שהמועצות הדרוזיות לא ייפגעו מהשינוי.

מיכאל מלכיאור: חייבים להכניס את זה בצורה כזאת שלא ייפגעו.

רונית תירוש: אבל לגיטימי שנקיים דיון שנבין מדוע שינו קריטריונים.

רונית תירוש: הרי שושני והצוות עשו את זה בממלכתיות ראויה, עמיד בג"צ מה שנקרא, ואני ממש לא מצליחה להבין למה שונו הקריטריונים.

רונית תירוש: שווה לנו לקיים דיון ולהבין בלי להאשים.

נביה נסראלדין: אדוני, אני רוצה לעבור לתחום הפדגוגי.

נביה נסראלדין: אני תיארתי את התחום הפיזי ואז ישר עברתי למדד המפגע הבטיחותי.

נביה נסראלדין: במצב הקיים היום אני וכל אנשי החינוך הנמצאים כאן וגם מי שאחראי על החינוך הדרוזי יכולים גם להעיד, יש לנו קבוצות נוער בסיכון ממדרגה ראשונה, מספר הכי גבוה שנמצא במגזר בחברה הישראלית על כל עדותיה האתניות.

נביה נסראלדין: מחסור בכוח אדם מקצועי – התיאור המדויק זה מערכת שורדת רק כדי להתקיים ואין לה שום מוטיבציה על-מנת להצליח או למצוינות, אחוז אקדמאים נמוך.

נביה נסראלדין: זה המצב הקיים של מערכת החינוך מבחינה פדגוגית היום.

נביה נסראלדין: אין ספק שישנן כמה תכניות, שחלקן קשורות בחיזוק הצפון וכבר משרד החינוך נכנס, אבל אנחנו צריכים טיפול מיידי.

נביה נסראלדין: הסיור העצוב הוא שהקימו בית-ספר טכנולוגי במבנה לתפארת מדינת ישראל, זה כמה שנים בית הספר הזה עומד, בוכה ומחכה שמישהו יכניס ילדים לשם על-מנת ללמד אותם טכנולוגיה.

נביה נסראלדין: הגיע הזמן שמדינת ישראל לאחר 58 שנים תסתכל אחרת על המגזר הזה, אבל לצערי הרב, בשטח זה לא קיים.

נביה נסראלדין: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: רבותיי, יש פה הרבה ואנחנו רוצים לשמוע.

מיכאל מלכיאור: מאחר ונביה הוא ראש הפורום, נתתי קצת יותר זמן.

מיכאל מלכיאור: מעכשיו אנחנו מגבילים את עצמנו, גם חברי-הכנסת וגם האורחים, ל-3 דקות, אני אקפיד על זה.

מרינה סולודקין: קודם כל, יש לי כבוד להשתתף לאחים בנשק שלנו ולבעלי הברית, לעדה הדרוזית והצ'רקסית.

מרינה סולודקין: הישיבה בוועדת החינוך מאוד חשובה בגלל שדרך החינוך יכולים להגיע לכל ההישגים האפשריים.

מרינה סולודקין: ואם יש בעיות בחינוך, בעצם אלה הבעיות של העתיד.

מרינה סולודקין: לא סתם אריאל שרון מינה בזמנו כסגן שר במשרד החינוך את מגלי והבה.

מרינה סולודקין: ואני מאוד מבינה שזה היה צעד נכון במינויים.

מרינה סולודקין: יש תפיסות עולם, זה לא אומר שזה מפלגת העבודה או מפלגת ליכוד או מפלגת קדימה, יש תפיסות עולם שאפשר לפגוע במיעוטים או באנשים חדשים שהם לא חשובים.

מרינה סולודקין: ואנחנו לא צריכים לתת יד לזה.

אורח: בטח התכוונת לגמלאים.

משה גפני: לא, היא התכוונה לעולים החדשים ולכן אנחנו באופוזיציה.

מרינה סולודקין: לחברי הרב גפני, תמיד יש תשובה נכונה.

מיכאל מלכיאור: חה"כ סולודקין יכולה להוות לך דוגמה איך אפשר להיות גם בקואליציה וגם איפה שצריך להיות באופוזיציה.

משה גפני: זה נכון.

מרינה סולודקין: אז אני מציעה לכם קודם כל ללחוץ.

מרינה סולודקין: אין לכם נציג בממשלה, מה זה?

אכרם: אדוני היו"ר, אני רוצה להודות לך בשם חבריי ראשי המועצות על קיום הדיון החשוב הזה ולהודות לחברי-הכנסת שראו חובה להגיע ולשמוע אותנו כי בוועדות אחרות אפילו מחצית מהמספר שנמצא כאן לא היה, אז אנחנו מודים לך מאוד.

אכרם: שלוש החלטות ישנן בכנסת ישראל, המחוקק קבע שהדרוזים לא קיבלו שוויון ולכן צריך להשוות אותם.

אכרם: אנחנו חוזרים לאחר 30 שנים מההחלטה הראשונה מ-1997 לפברואר ב- 2007 לדבר איך משווים ציבור שהם בסה"כ 100 אלף איש.

אכרם: עדיין לאחר 60 שנים של קיום מדינה, שהיא מדינה לתפארת העולם, מדינה דמוקרטית, אירופאית בכל המובנים עדיין מדברים איך להשוות עדה קטנה שהיא נאמנה שאיבדה 344 חללים קצינים ויש לה יותר מ-1,300 פצועים ונכים ממלחמות ונתנה את הדם למדינה.

אכרם: אני רוצה להתחיל מכאן ולבקש ממך, כל החלטה שהייתה לכם בעניין הדרוזים לחינוך, תביאו לנו החלטה ומי לא מיישם אותה – אנחנו ראשי הערים נתבע אותו אישית, כמו שתובעים ראש רשות כשהוא חורג בחיוב אישי, פעם אחת בוא נלמד את הפקידות הזאת שהיא תוקעת טריז בין עם ישראל, בין המדינה לבין העם הדרוזי ומביאה אותנו למלחמת אחים בגלל כל מיני שטויות.

אכרם: פעם אחת נלמד אותם ונראה להם איך מבצעים.

מיכאל מלכיאור: אכרם, בגלל שאני רוצה להיות מעשי והנקודה שלך מובנת, וגם חה"כ חסון אמר את זה בעצם.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת ממך, כבעל ניסיון, מה הנקודה הבעייתית שאתה כראש עיר, במיוחד בנושא החינוך כי זה מה שאנחנו פה מחויבים, מה הנקודה שאתה אומר לנו כי אנחנו צריכים את העזרה שלך, איפה זה תקוע?

אכרם: אני בשנת 1995 עשיתי מחקר למה הדרוזים לא מתקבלים לאוניברסיטאות ואנחנו מספר המשכילים הכי נמוך במדינה.

אכרם: אמנם עשינו שינויים וישנם קצת שינויים, אז למה אנחנו עדיין בתחתית הסולם.

אכרם: מצאתי שהמבחן הפסיכומטרי בנוי על תכניות הלימודים של המגזר היהודי, באתי למל"ג ואמרתי בזמנו לנחמיה לב-ציון ז"ל, בוא נשנה את המצב.

אכרם: אפילו סמנכ"ל במשרד החינוך אין לנו.

אכרם: בוא נדבר על כך, אין לנו אף בן-אדם בתפקיד בכיר במשרד החינוך שיכול לשנות את הדברים שם.

אכרם: ולכן קודם כל, הפסיכומטרי.

אכרם: למה שלא יתנו לנו.

אכרם: למה בבריטניה ובהרבה מדינות מקבלים את הסטודנטים בלי פסיכומטרי ותוצאות השנה הראשונה קובעות אם הוא יכול או לא יכול ללמוד.

אכרם: אני עשיתי את זה עם עליזה שנהר במכללת יזרעאל והתלמידים הצליחו לאחר שנה ראשונה בהצטיינות.

אכרם: לדוגמה עיר הכרמל.

אכרם: יש לי שני בתי-ספר יסודיים עם צו הריסה.

אכרם: יש לי 16 גני-ילדים לא בטיחותיים ובמקומות שכורים, בקומות קרקע מתחת לזה.

אכרם: אתה יודע כמה פעמים אני מדבר וכותב שאני מסיר את האחריות, מחר אם ימות ילד חס וחלילה, מי משלם את המחיר?

אכרם: ראש העיר.

אכרם: אבל איזה משאבים אתה נותן לי כדי שאני אתקן את המצב?

יואל חסון: אכרם, לאן הלכו ה-447 מיליון ₪?

אכרם: לא קיבלנו שקל אחד עד עצם היום הזה.

אכרם: אני אומר לך, לא קיבלנו, ההחלטות האלה, יואל, אתה יודע ואתה מעורה במה שקורה כאן, הייתה מנכ"לית במשרד החינוך שניסתה לתקן ועשתה הרבה, תראה עכשיו רק כשעזבה מה עשו שם.

אכרם: לכן אני הייתי מבקש ממך, כפי שאמרת לאופיר פינס בוועדת פנים, פעם אחת תיקחו החלטות אמיצות, אל תאשרו שום דבר לממשלה, תגידו שיש עדה שנתנה את הדם למדינה.

אכרם: קודם כל, בואו ניישם את ההחלטות שהיו, אחר-כך נאשר לכם את שאר הדברים.

אכרם: אני חושב שאם תעשו את זה, זו זכות גדולה לכם לעשות כזה דבר לעדה הדרוזית, אז המצב ישתנה.

אכרם: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מקבל את הדברים שלך ואנחנו באמת מחויבים לזה.

מיכאל מלכיאור: עדיין יש הפרדת רשויות, אנחנו יכולים לפקח ולמרר את החיים עד שזה יקרה, אבל מי שצריך לבצע את זה בסופו של דבר זה המועצות.

אכרם: בוא נתבע אותם פעם אחת.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש, בכל זאת נעשה מחקר מאוד רחב של מכון ברוקדייל ואני קראתי בעיון רב את כל הפרטים שם.

מיכאל מלכיאור: יש כמה פרטים שיכולים לדעתי לסייע לנו בעבודתנו.

מיכאל מלכיאור: אז בקיצור נמרץ, מי יכול להציג את המחקר?

סלאח א-שייך: ברשותך אדוני היו"ר, נכון שזה מוצג כאילו המחקר הוא זה שצריך להתייחס אליו, אבל עלו פה כמה נקודות שאני חייב כנציג משרד החינוך, להתייחס אליהן לפני שאני אתייחס למחקר.

סלאח א-שייך: יש לי כמה דברים שאני חייב להגיד אותם כדי שהתמונה תהיה ברורה כאן.

סלאח א-שייך: קודם כל, אני מאוד שמח על קיום הישיבה בוועדה חשובה זאת.

סלאח א-שייך: עצם המפגש הזה והחברים שהגיעו לישיבה הזאת, זה מראה כמה עניין החינוך חשוב לעדה הדרוזית והצ'רקסית.

סלאח א-שייך: לכן אני רוצה להודות לך וחה"כ מגלי, על היום החשוב הזה של חיזוק העדה הדרוזית.

סלאח א-שייך: אנחנו עושים את הכל כדי להשיג את המטרה הזאת, אבל אני גם אומר כנציג משרד החינוך ואחר-כך אני אפרט.

סלאח א-שייך: אין זה סוד שמצב המערכת החינוך במגזר הדרוזי הוא טעון שיפור, אני לא אגיד שזה ורוד, אבל זה לא שחור גם כפי שנראה.

סלאח א-שייך: יש שיפור ויש נקודות חיזוק ויש נקודות לחיזוק ועל זה אנחנו עושים את הכל כדי שאנחנו נוכל לעשות אותן.

סלאח א-שייך: ולכן הם הקימו בראשות המנכ"ל, ועדה אסטרטגית לשיפור מצב החינוך הדרוזי.

סלאח א-שייך: אגב, זה גם לחינוך הערבי, אבל אני פה מתייחס לחינוך הדרוזי והצ'רקסי.

סלאח א-שייך: אז הוקמה ועדת היגוי עם תכנית לשלוש שנים, עם יעדים שמגדרים למה אנחנו רוצים להגיע בשנה הבאה, בעוד שנתיים ובעוד שלוש שנים.

סלאח א-שייך: ואני אמנה אגיד כמה תקציבים.

סלאח א-שייך: תכנית החומש היום למגזר הדרוזי עומדת על 38 מיליון ₪.

סלאח א-שייך: התקציב של שיקום שכונות של הצפון, אדוני היו"ר, הוא 40 מיליון ₪.

סלאח א-שייך: מדבר על קידום הישגים לימודיים, על קידום החינוך המדעי והטכנולוגי, על הכשרת הפיתוח.

סלאח א-שייך: לחינוך הבלתי פורמלי הוקצה 7 מיליון ₪, כי זה חשוב מאוד שגם זה יענה על הצרכים שלנו למחקר.

מיכאל מלכיאור: אכרם אומר שכל התקציבים לא הגיעו אליו, לא הגיעו לבתי-הספר ולגני ילדים.

סלאח א-שייך: אני חושב שזה גם תלוי בראש-העיר.

סלאח א-שייך: שהיו סעיפי תקציבים ברשות.

סלאח א-שייך: יעידו ראשי הרשויות שהכסף של משרד החינוך כשהוא מגיע לרשויות, הוא מגיע לרשויות לפני כל המשרדים האחרים.

סלאח א-שייך: אבל הוא מגיע לרשויות, לאן זה הולך?

סלאח א-שייך: אני לא יודע.

סלאח א-שייך: צריך להיות סעיף תקציבי שזה יהיה לרשויות.

ג'לאל נבסו: אני חייב לפרט ברשותך אדוני היו"ר, ישנה כאן טענה שלדעתי היא לא נכונה בכלל.

ג'לאל נבסו: תקציב החינוך מגיע לחשבונות חסימי עיקול, הוא הולך אך ורק לחינוך.

מיכאל מלכיאור: כי אכרם אמר שלא מגיע.

סלאח א-שייך: מישהו אמר שלא מגיע, לא אני אמרתי.

אכרם: הרבה תקציבים שמגיעים לנו לפיתוח ולקידום ולבניה, לא מגיעים.

אכרם: רק מדברים, ואנחנו לא מקבלים.

ג'לאל נבסו: דוגמה פשוטה ביותר, אנחנו משקיעים בחינוך הרבה יותר ממה שאנחנו מקבלים ממשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כשיגיע תורך, תדבר.

סאלח א-שייך: אנחנו נפרט גם על ההישגיות.

סאלח א-שייך: המשרד עושה תכניות לשיפור המערכת, אנחנו עושים מערכת מיטבית ואנחנו בדרך להשגת הדבר הזה.

סאלח א-שייך: יש לנו גם גופים אחרים שעוזרים להם, זה הג'וינט ומכון ברוקדייל.

מיכאל מלכיאור: כמה חסרים?

מיכאל מלכיאור: כמה?

כאמל עטלאה: כ-130 כיתות.

כאמל עטלאה: זה הרבה, אבל הפער כל הזמן מצטמצם.

כאמל עטלאה: אגב, גם לגבי שלב החינוך של דוח דברת, אני שמח שיש פה שני נציגים של שני יישובים שאצלם זה עובד בהצלחה ויש גם תקציב לעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

סלאח א-שייך: ברשותך, נאמרו פה דברים שאני חייב לענות עליהם.

מיכאל מלכיאור: אדוני תמיד מסביר לנו בפירוט ואנחנו שמחים.

סלאח א-שייך: אבל נאמרו כאן דברים שהם מטעים, סליחה שאני אומר, אני צריך לענות עליהם.

מיכאל מלכיאור: עוד נקודה אחת.

סלאח א-שייך: אני נציג משרד החינוך, אז תן לי ברשותך עוד שתי דקות להגיב.

סלאח א-שייך: לגבי הנשירה – הנשירה במגזר הדרוזי ירדה מאוד.

סלאח א-שייך: במחקר הזה כתוב 17 אחוזים וזה לא נכון.

סלאח א-שייך: יש לנו תלמידים בודדים שלא לומדים ביישובים הדרוזים, הם לומדים במקומות אחרים ולכן כאן זה מצטמצם.

סלאח א-שייך: יש לנו את הנתונים 5,7 אחוז זה ברור ובדוק , זה הנשירה.

סלאח א-שייך: בתי-הספר התיכוניים, אנחנו רצינו במשרד החינוך לא להקים הרבה בתי-ספר תיכוניים, אבל אין ראש רשות שלא ביקש ובצדק, שיהיה אצלו בית-ספר תיכון וזה מוצלח ולו בגלל הבנות אנחנו הבאנו את הבנות כדי שהן תלמדנה.

משה גפני: חה"כ רונית תירוש מדברת גם על דעתי ומה שהיא הולכת להגיד זה גם על דעתי, בגלל שאני גם צריך לצאת לוועדה.

רונית תירוש: אני רוצה להסביר לכם איך הדברים עובדים ואני רואה עכשיו את זה משני הצדדים, הן מצד הרשות המבצעת, זה הממשלה, המשרדים והן מהרשות המחוקקת.

רונית תירוש: כל החלטת ממשלה בכל חוק שיחוקק לא תסייע לכם , אם בתוך המשרד אין מודעות ורצון להתמקד ולסייע.

רונית תירוש: תמיד יימצאו התירוצים שלפעמים הם לגיטימיים.

רונית תירוש: כשמחליטה הממשלה בשעה שמקצצים שלושה מיליארדים ממשרד החינוך ואומרת, תוסיפו עכשיו לדרוזים, תוסיפו לשדרות, תוסיפו ליישובי קו עימות.

רונית תירוש: אז היא אומרת והיא יוצאת נהדר מהעניין.

רונית תירוש: אבל כשבא הפקיד שצריך לבצע הוא מוצא את עצמו במינוס שלושה מיליארד, הוא לא יכול לבצע.

רונית תירוש: יותר מזה, מנהל מחוז שמחליט לעשות מעשה, הוא ימצא את הדרך לעשות מעשה והוא לא צריך החלטות ממשלה שבדרך-כלל מכבידות עליו.

רונית תירוש: אני אתן רק כדוגמה.

רונית תירוש: בזמנו כשמגלי היה כסגן שר, אז באמת היתה תחושה שצריך לעשות מעשה מול המגזר ונעשו מעשים ואני לא רוצה כרגע לפרט אותם.

רונית תירוש: היתה התקדמות, אבל תמיד כמו תמיד לא מספקת.

רונית תירוש: ולפיכך, אני רוצה להציע הצעה כזאת.

רונית תירוש: יש לי פה רשימה שלמה מה יכולנו, מה לא יכולנו.

רונית תירוש: יש לי הרבה הערכה לסאלח א-שיך, אבל אני אומרת שוב, לא שמעתי דברים תוספתיים שנעשו בקדנציה הזאת.

סלאח א-שייך: לא נתנו לי לדבר.

רונית תירוש: אבל הייתה לך הזדמנות ופתחת בדברים שהיו וזה more of the same .

רונית תירוש: כשהיתה תכנית חומש אז היא הסתיימה לאחר חמש שנים.

רונית תירוש: באתי אני אז לרה"מ אריאל שרון, שהלוואי והיינו מתברכים עוד בהחלטותיו ומעשיו, והוא אמר: "אני ממשיך את תכנית החומש הזאת עוד שלוש שנים".

רונית תירוש: אז להגיד שיש היום תכנית החומש כך וכך מיליונים, זה דבר שהיה.

סלאח א-שייך: היא נמשכה.

רונית תירוש: זה דבר שהיה, זה לא חידוש.

רונית תירוש: שיקום שכונות- זה לא חידוש, נהפוך הוא, כשהשר שטרית הוריד עכשיו יישובים ובזכות זה מעבה תקציב במקומות אחרים כי עכשיו יש לו פחות יישובים להתמודד אתם, זה לא חידוש בעיניי.

רונית תירוש: ולכן מה שאני רוצה להציע, שוועדת החינוך תסמן לה וזה יהיה הכי מוצדק ופה יושבים בוועדה חברי-כנסת מסיעות כל הבית, כלומר, אין פה קואליציה, אין פה אופוזיציה, למען הילד ולמען ההגינות והשוויון בהזדמנויות, אני חושבת ששווה שאתה תקבע סדרת ישיבות מעקב בתאריכים קבועים כשמשרד החינוך, לא רק סאלח א-שייך, שהמנכ"ל יישב פה ושהשרה גם תשב לפחות בפגישה הראשונה.

סאלח א-שייך: זה דרכי פעולה ועם מדדי הצלחה.

רונית תירוש: אני ישבתי ושמעתי לפני שנה את השרה ולא שאני חלילה בזה לדברים, אבל אני רואה אתה הדברים.

רונית תירוש: היא אמרה "לשים יעדים", ואמרה ביעדים השרה וחבל שיצא ראש מועצת עירון, אמרה השרה ספציפית על המגזר הערבי שהיא רוצה לקדם אותו".

רונית תירוש: כשאני הסתכלתי בספר תקציב ל-2007, כל סעיף תקציבי שנגע למגזר, בין אם זה ברזולוציה של מגזרים דרוזים, צ'רקסים ומוסלמים לצורך העניין וערבים, לא ראיתי שם תוספת.

רונית תירוש: נהפוך הוא, ראיתי הפחתה בשנה שלא היה קיצוץ בתקציב החינוך.

רונית תירוש: זו פעם ראשונה שלא היה קיצוץ בתקציב החינוך לעומת מה שספגנו חמש שנים.

מיכאל מלכיאור: ואם צריך לכפות עליהם, אז גם נכפה.

רונית תירוש: בסדר, בדרך הזאת אתה כופה עליהם, אתה מוציא לתקשורת ויש מעקב.

רונית תירוש: אני מתנצלת שאני צריכה לצאת.

משה גפני: אני מודה לך אדוני היו"ר, שאפשרת לי לדבר.

משה גפני: כל מילה, רונית, מקומך אתנו באופוזיציה.

ג'לאל נבסו: קודם כל, אני אומר תודה ליוזמה ותודה על ההזדמנות להגיד את הדברים.

ג'לאל נבסו: אני חייב לפתוח גילוי לב קטן, בחודשים האחרונים, במיוחד לאחר המלחמה, אנחנו עדים לשינוי תפיסה במשרד החינוך אבל הצרה היא ששינויים כאלה בדרך-כלל לא מחזיקים מעמד.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל בנקודה הזאת, אני לא רוצה להצדיק את המערכת, אבל אתה מבין שזה לא משתנה תוך לילה.

מיכאל מלכיאור: הרי חינוך זה בכל זאת תהליך, זה פונקציה של מיעוט הנשירה ומיעוט התלמידים שמגיעים לזכאות לבגרות, וזו פונקציה של כלל מערכת החינוך מהילדים הקטנים בגנים ועד התיכון.

מיכאל מלכיאור: זה לא אומר שצריכים לחכות עד שמשנים, אני רק אומר שאם אנחנו לא נשנה את הדברים מהיסוד, אז לא תגיע גם לאקדמאים.

מיכאל מלכיאור: זה לא דבר שנעשה תוך חצי שנה.

ג'לאל נבסו: אני מסכים לכל מה שאתה אומר.

ג'לאל נבסו: אדוני היו"ר, אנחנו מדברים על פערים בתקציב.

ג'לאל נבסו: בסופו של דבר, כדי להחזיק מערכת חינוך בחורפיש במצב מינימלי, אני משלם שני מיליון ₪ מתוך 9 מיליון ₪ תקציב מערכת החינוך בחורפיש.

ג'לאל נבסו: אני מקבל 7 מיליון ₪ ועולה לי לתחזק את המערכת באופן מינימלי 9 מיליון ₪.

ג'לאל נבסו: אז הדברים האלה מדברים בעד עצמם.

ג'לאל נבסו: וכאן מערכת החינוך לא הכינה את המגזר הדרוזי לדור הזה.

ג'לאל נבסו: זה באמת מחייב תכנית רב שנתית, מערכתית, רציפה עם תקצוב נכון כדי להגיע ליעדים האלה.

ג'לאל נבסו: תודה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע את עיקרי הדברים של המחקר, גב' נבות, בבקשה:

מרים כהן נבות: אני מאוד שמחה להיות פה, המחקר שביצענו בשיתוף עם סלאח אי-שייך ממשרד החינוך היה כדי לראות מהם הצרכים של הנוער הדרוזי מתוך תפיסה מאוד כוללנית.

מרים כהן נבות: כלומר, הצרכים של הילדים זה גם בתחום הלימודי אבל לא רק בתחום הלימודי וחשוב מאוד לראות את כל מה שחשוב לילד כדי להבין מה הצרכים ומה צריך לעשות.

מיכאל מלכיאור: 70 אחוזים ציינו שחסר להם?

מרים כהן נבות: שחסר להם, כן.

מרים כהן נבות: הצרכים שהעלו איזושהי בעיה או צורך, אז 70 אחוזים מהילדים אמרו, או שהם לא הולכים לאף חוג והיו רוצים, או שאין להם איפה להיות אחרי הלימודים, או שמשעמם להם.

מרים כהן נבות: רק רבע מהילדים אמרו שהם הולכים לאיזשהו חוג בכלל והרבה מאוד אמרו שהם היו רוצים.

מרים כהן נבות: בעצם יצא שכמעט כל ילד דיווח על איזושהי בעיה.

מרים כהן נבות: חשוב לציין שזה לא רק בקרב האוכלוסייה של הדרוזים, זה נתונים שאנחנו מקבלים גם ממחקרים שעשינו בקרב אוכלוסיות אחרות, אבל כמו אצל אוכלוסיות אחרות, אין פה צורך בשירותים ושירותים רבים ושירותים משמעותיים, ובאמת זה אתגר שמושם על השולחן גם בכנסת וגם בעבודה שלכם.

מרים כהן נבות: אולי מעניין להגיד שיש יותר בעיות אצל ילדים בכיתות י"א מאשר בכיתות ח'.

מרים כהן נבות: כלומר, נראה שזה מתגבר עם הזמן וגם יותר אצל הבנים מאשר אצל הבנות.

מרים כהן נבות: יש פער בין הבנים לבנות ומהם מצפים בנורמות של הבנות.

מרים כהן נבות: כלומר, הבנות חושבות שמגיע להן אותו יחס כמו שמגיע לבנים ולא כל הבנים מסכימים עם זה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע מאחר וזה באמת מחקר מאוד חשוב, שכל המשתתפים יקבלו עותק ממנו וכולם ילמדו את הנתונים.

קבלן נביל: מספר התושבים במגזר 131,536 מתוך זה 62 אלף הם עד גיל 18.

קבלן נביל: כלומר, כמעט 50 אחוזים.

קבלן נביל: אנחנו הגשנו מסמך, לדעתי היסטורי, לוועדת הרווחה.

קבלן נביל: בהקשר לוועדת החינוך אני רוצה רק על נקודה אחת.

קבלן נביל: אחוז וחצי ממספר הילדים שהם בערך 50 אלף או 60 אלף עד גיל 18, הם זקוקים לחינוך מיוחד.

קבלן נביל: כלומר, יש לנו בערך 1,000 תלמידים במגזר שהם זקוקים לחינוך מיוחד.

קבלן נביל: אני מצווה שתהיה התייחסות בפני ועדת הרווחה לחינוך המיוחד, אני בתור מפקח משרד הרווחה, אני דורש אחריות, אין לנו בעיה, אני מעריך את כל השהות של יום ארוך.

מיכאל מלכיאור: זו האחריות שלנו כוועדת החינוך, אגב.

קבלן נביל: אני מאוד ממליץ לוועדת החינוך כן להתייחס לזה.

קבלן נביל: תודה.

נהאד משלב: אדוני, אני רוצה לברך אותך על המפגש הזה ולברך את היוזם, מר מגלי והבה ושאר חברי-הכנסת שהלכו.

נהאד משלב: ואני רוצה להעלות נקודה אחת לגבי גילאי השלוש.

נהאד משלב: היינו משלמים 50 ₪, עכשיו פתאום יש תכנית ממשרד החינוך שהולכים להעלות את זה לכמה מאות ₪.

נהאד משלב: אני מודיע לך אדוני, באחריות מלאה, יש קושי רב לשלם את ה-50 ₪.

נהאד משלב: אז אני באמת מבקש לקחת את הנקודה הזאת בחשבון.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד לך שעל זה אנחנו ממש בוכים יום יום ואנחנו עומדים לשנות את המצב.

מיכאל מלכיאור: לא צריך לזה מרד פקידים, צריך מרד של חברי-כנסת כי הפקידים שולטים.

מיכאל מלכיאור: אני לא אומר את זה על כלל הפקידים אבל יש פה בעיה מאוד יסודית בתפקודינו.

מיכאל מלכיאור: ותתפלאו לראות גם בחקיקה וגם בהחלטות כנסת מחייבות שהן לא מחויבות.

עויאד ג'מיל: אדוני, אני מצטרף לכל הברכות, במיוחד למגלי והבה, שהוא יזם את היום הזה, זה יום היסטורי בעדה הדרוזית כי זה לא היה אף פעם בהיסטוריה של העדה.

עויאד ג'מיל: בחלוקת המלגות האחרונות של השרה הועלו כל הבעיות, מרביתן הועלו בכתב, אני מאמין שהיא תטפל בהן.

עויאד ג'מיל: כי כפי שאמר מפקח המגזר, הכסף של משרד החינוך מגיע ליעדו, לפחות אני מדבר על עצמי, אני חושב שאני מבין אלה היחידים שמחלק לכל בית-ספר תקציב פר תלמיד כל חודש, מה שמוקצב לו והכסף מגיע ליעדו.

בדר מג'ד: אני דרוזי מנהל בית-ספר צ'רקסי.

בדר מג'ד: קודם כל, אני מברך על היוזמה ואני שייך לשני המגזרים.

בדר מג'ד: אנחנו רואים כל הזמן שהפערים בין שני המגזרים, מגזר המיעוטים שזה הדרוזי והצ'רקסי לבין המגזר היהודי הולך וגדל ככל ששכבת הגיל עולה.

בדר מג'ד: בחטיבות יש פער מסוים, אחר-כך זה בולט בבגרויות, אחר-כך באקדמיה.

מיכאל מלכיאור: צריך להתחיל בגן.

מיכאל מלכיאור: התשתית נעשית בשנים הראשונות של חיי הילד.

בדר מג'ד: כמובן.

בדר מג'ד: כמה נקודות כלליות ואחר-כך למגזר הצ'רקסי בכמה מלים.

בדר מג'ד: בקשר לניצול שעות הפינוי של הנוער שלנו, אין ניצול ממש מלמד, משהו תרבותי או לימודי.

בדר מג'ד: וזה מאוד משתקף בהישגים שלהם בפסיכומטרי שאנחנו מדברים עליו אחר-כך.

בדר מג'ד: זה צריך להיות מאוד חינוכי, תרבותי, לימודי.

בדר מג'ד: ויש לנו את הבעיה הזאת גם כבית-ספר ייחודי שמתמודד עם בעיית ארבע השפות.

בדר מג'ד: במגזר הצ'רקסי, יש לנו קושי מסוים, הילדים בכלל לא יכולים להיות שייכים לשום שפת אם שאנחנו מלמדים ממשרד החינוך לפי תכנית הלימודים שלנו.

בדר מג'ד: ונקודה אחרונה שאני רוצה להעלות, אם מדינת ישראל מגדירה את עצמה כמדינה קולטת עלייה, אני מאוד אשמח אם יתייחסו ל-100 אלף דרוזים כעולים.

בדר מג'ד: שיקלטו אותנו איך שצריך.

בדר מג'ד: תודה רבה.

נדא ווהבי: לצערי הרב, המשאבים שנמצאים בתוך ארגוני המורים הם משאבים דלים מאוד להכשרת מורים מבחינה תקציבית, וגם משרד החינוך, אם הוא מסייע ועוזר למורים, אז הוא עושה השתלמות פה והשתלמות שם שהיא תורמת לחלק מזערי מאוד.

נדא ווהבי: אז לכן אני גם חושב שמשרד החינוך צריך לתת יותר משאבים לתחום האקדמיה לכלל המורים הלא מוכשרים ושאין להם תארים אקדמיים.

נדא ווהבי: אני חושב שיש כאן את הזדמנות לפחות חד-פעמית לתת להם ללמוד.

נדא ווהבי: וידוע לכם מה זה שכרו של מורה, אז אם הוא ישקיע שנת לימודים הוא צריך לעבוד רק בשביל לממן את שכרו.

מיכאל מלכיאור: אתה צריך להיות כמו פוליטיקאי טוב.

נדא ווהבי: אני עדיין לא פוליטיקאי.

מגלי והבה: לא, אבל הוא מהסתדרות המורים.

נדא ווהבי: אבל יש דבר שאני לא יכול להתחמק ממנו מאחר שזה נושא חשוב.

נדא ווהבי: רבותיי, נושא הנכים, תלמידים נכים בתוך בתי הספר הדרוזים, אין להם נגישות לכיתות שלהם, אין להם נגישות בתוך בתי-הספר.

נדא ווהבי: ואני אומר את זה בפה מלא כאן, אני לא ראיתי דבר כזה בבית-ספר יהודי.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מגלי והבה: אתה רוצה להזכיר לנו שפעם היית מנהל בית-ספר?

מיכאל מלכיאור: אני חייב לסיים, אני גולש 20 דקות מעבר לזמן.

נביה נסראלדין: אדוני היו"ר, אני חושב שהגיע הזמן שנזרים דם חדש למערכת החינוך הדרוזית.

נביה נסראלדין: אנחנו כל הזמן אומרים שצריכים להקצות מכסות צבועות למגזר הדרוזי, צריך לעודד דרישה להוציא את אלה שכבר יש להם את ה-30 ו-40 שנים בתוך המערכת.

אמיל זהאר: אני באה מעיר הכרמל, מנהלת המחלקה לגיל הרך, אני רוצה פה לדבר בשם הנשים הדרוזיות מקומן במגזר הדרוזי הוא מאוד מקופח מבחינה כלכלית, מבחינת השכלה, מכל הבחינות.

אמיל זהאר: קודם כל, האישה הדרוזית יוצאת ללמוד באוניברסיטה, אחוז המשכילות הדרוזיות הוא יותר גבוה מהדרוזים הגברים, אבל יש לנו בעיה אצל הנשים שאין תקציב לממן את הלימודים של האישה הדרוזית.

אמיל זהאר: ואני מאוד מבקשת שתהיה אפליה מתקנת לתת לסטודנטית הדרוזית כדי שהיא ממש תוכל להוביל את המערכת.

מיכאל מלכיאור: זו לא הישיבה האחרונה בנושא, כמו שאמרתי בהתחלה, אנחנו רואים את זה כהתחלה של מפנה ואנחנו נעקוב ונפקח ונחריף את המאבק נגד כל מי שרוצה לעצור פה את התהליכים ואת ההחלטות שהתקבלו.

מיכאל מלכיאור: לכן אני רוצה גם בהחלטה הפורמלית קודם כל, באמת לברך את העדה הדרוזית והצ'רקסית, לברך את היוזם של היום, לברך את המכובדים שטרחו והגיעו.

מיכאל מלכיאור: שמענו פה דברים בישיבה שאנחנו חייבים לעשות עליהם מעקב ספציפי.

מיכאל מלכיאור: אני רק מזכיר כמה מהם: נושא התשתיות כדבר יסודי; נושא הגנים כדבר יסודי; נושא הפרמטרים לחלוקת כספים ונעשה בדיקה מיוחדת על העניין הזה; כמובן תוצאה של כל האקדמאים; אנחנו נבדוק שוב את הנושא של המבחנים הפסיכומטריים ומה ניתן לעשות כדי לשנות את המצב הזה; נושא של מעמד המורים וחידוש המורים ועם גם שימת דגש מיוחד גם על האפשרויות של הבנות במגזר הדרוזי.

מיכאל מלכיאור: חלק גדול מהבעיות הבירוקרטיות שאתם מציינים זה בעיה בכלל המערכת.

מיכאל מלכיאור: זה לא תירוץ ואנחנו מחויבים לפתור את זה.

מיכאל מלכיאור: יש מעודד וזה טוב ומפעיל לחץ, זה לא פותר את כל הבעיות.

מיכאל מלכיאור: חייבים בעבודה יסודית לפתור את הבעיות ולפתור אותן איפה שהן נמצאות ואנחנו חייבים בשביל זה לשים בדיוק את הנקודה.

מיכאל מלכיאור: כי רצון יש, זה לא סתם מילים בעלמא.

מיכאל מלכיאור: אני אומר לכם, המערכת כן רוצה.

מיכאל מלכיאור: ולכן אנחנו חייבים לחתוך את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: בכל התחומים האלה אנחנו נעשה מעקב דבר, דבר, פה בוועדה.

מיכאל מלכיאור: אתם לא חייבים כולכם להגיע לכל ישיבה, אבל אני מתחייב שאנחנו נעשה את זה.

מגלי והבה: לפחות הפורום ראשי הרשויות.

מיכאל מלכיאור: כולם מוזמנים להגיע, אבל אנחנו נעשה מעקב לא רק ביום החגיגי הזה, נעשה מעקב, נקבע מועדים קבועים ונשב ואנחנו ניקח את זה כפרויקט של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: זה נושא שגם נוגע לחינוך המיוחד ונגישות של נכים, זו מחויבות מוחלטת שלנו.

מיכאל מלכיאור: זו גם בעיה כלל מערכתית, זה לא נכון שזה בכל בתי-הספר היהודיים, אבל צריך לפתור את זה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.