ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 139, 2007-02-07 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב לכולכם.

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו בקשה די דחופה מעמותת תללים לגבי המכרז ולגבי ההפעלה של החוק של הטיפול בילדים חולים ומאושפזים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להזכיר שזו הייתה בין ההחלטות הראשונות שהתקבלו בוועדה בקדנציה הנוכחית, החלטה משותפת של כולנו, לא להיעתר לבקשת הממשלה להכניס שוב את החוק הזה לחוק ההסדרים, אבל אני לא בטוח שבמשרד החינוך עושים את מה שצריך עם החוק הזה.

מיכאל מלכיאור: כרגיל, אני אשמח להתבדות אבל לצערי לא תמיד זה קורה.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו הבוקר נייר ובו כתוב שלצורך יישום החוק יתווספו לתקציב היישום 20 מיליון שקלים עד שנת תש"ע, 2009-2010, ומתוך סכום זה בתקציב שנת 2006 כבר נוספו 5 מיליון ועוד 2 מיליון שקלים עתידים להתווסף בתקציב 2007.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לדעת האם מבחינת משרד החינוך הנתונים שמופיעים כאן הם אכן הנתונים הנכונים.

רחל רום: מבחינת משרד החינוך מדובר ב-2.5 מיליון ולא ב-2 מיליון.

מיכאל מלכיאור: אני למדתי את החוק ואני זוכר את הדיון שקיימנו כאן.

מיכאל מלכיאור: לפי החוק אתם צריכים יישום מלא עד תחילת שנת תשס"ח, דהיינו עד הקיץ.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, בשנת הלימודים הבאה, בתקציב של שנת 2007, אתם צריכים יישום מלא של החוק.

מיכאל מלכיאור: איך אתם מוסיפים 2.5 מיליון שקלים לתקציב של שנת 2007 כאשר צריך את היישום המלא עד שנת תשס"ח?

מיכאל מלכיאור: בנייר שקיבלנו מופיעים הנתונים שהתקבלו ממשרד החינוך, אבל מי שכתבה את הנייר לא בדקה את החוק והיא לא השתתפה בדיון שקיימנו כל חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אם אתם מאוד רוצים, יש לי את החוק ואני יכול להקריא את הדברים מהחוק, אבל אני זוכר את הדברים האלה בעל-פה כי הם מאוד חשובים לי.

רות פן: אני יודעת שמדובר בשנת תש"ע.

רות פן: היה דיון בכנסת ובדיון הוחלט שזה יהיה משנת תש"ע.

רות פן: הייתה פשרה וזה נדחה לשנת תש"ע.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שבמקור זה היה כך ואחר כך שונה.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שבמשרד החינוך יודעים.

מיכאל מלכיאור: לפני שאנחנו נכנסים לדיון, יש לי שאלת הבהרה.

מיכאל מלכיאור: נאמר לנו בישיבה שקיימנו בזמנו, ואני מקריא מהפרוטוקול, ש"היום התקציב של המשרד מתקרב ל-60 מיליון שקלים והתוספת הנדרשת ליישם באופן מלא את החוק, היא 75 מיליון שקלים".

מיכאל מלכיאור: זו הייתה הסיבה לבקשה.

מיכאל מלכיאור: אם התוספת הנדרשת היא 75 מיליון שקלים, איך זה מתיישב עם זה שפתאום כיווצו את התוספת ונותנים רק 20 מיליון שקלים?

מיכאל מלכיאור: אני קורא מהפרוטוקול את הודעתו של משרד החינוך שבאה כבסיס לדיון שקיימנו ב-30 במאי 2006.

יצחק קדמן: הכוונה הייתה להפחית כדי לומר שאי אפשר לעשות את זה, אבל בפועל מתברר שזה לא כל כך נורא.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שמשרד החינוך ייתן לנו נתונים עד כדי כך לא נכונים.

רחל רום: אני אבדוק את זה.

זבולון אורלב: לפי דעתי זה עניין של התקציבים ולא עניין של החשבות.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאז אמרו לנו כדי להפחיד אותנו, אבל יכול להיות שאחרי שהבינו שחייבים ליישם את החוק, פתאום החוק קטן.

מיכאל מלכיאור: מעבר לזה, אני מוכרח לומר שגם אם זה נכון לגבי תש"ע, התוספת של 2.5 מיליון השנה היא לא רצינית וזה לא אומר יישום הדרגתי אלא זה יישום זוחל.

מיכאל מלכיאור: אנא, תבררו את העובדות ותודיעו לנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקבוע מראש שאנחנו כוועדת חינוך לא יכולים ולא רוצים להתערב במכרזים של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: ראשית, זה אסור לנו, ושנית, אנחנו לא חולקים על עצם החובה לקיים מכרזים.

מיכאל מלכיאור: אני יכול לומר כהערה כללית, ולא לגבי המכרז הזה, שיש לי בעיה בסוג המכרזים.

מיכאל מלכיאור: פעמים רבות אני רואה במכרזים שמוצעים על-ידי הממשלה הגדרה אחת שהיא ההגדרה החשובה ביותר, מרכזית וכוללת, ומתייחסים פחות להגדרות אחרות.

מיכאל מלכיאור: ההגדרה האחת החשובה שהיא כמעט בלעדית היא כסף.

מיכאל מלכיאור: ההגדרה של טיב השירות והמהות של הדברים שעבורם אנחנו מחוקקים את החוקים הללו, אותה שוכחים.

מיכאל מלכיאור: כאן אני מציין את השיח המרתק שהיה לנו השבוע עם השופט חשין והנושא עלה במסגרת הדיון אתו כחלק מצורת ההשתלטות על המהות של הדברים שאנחנו דנים בהם.

מיכאל מלכיאור: על זה אני חושב שאנחנו כן יכולים לדון אבל ועדת החינוך לא יכולה לערער על עצם קיום מכרז או על עשיית מה שחייבים לעשות על-פי חוק.

זבולון אורלב: גם כיושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, אני תומך מאוד בנושא המכרזים.

זבולון אורלב: באופן עקרוני זה ודאי מהלך ראוי כי במכרז יש גם אלמנט של תחרות ושוויון של כל אלה שיכולים להגיש, וגם קיימת אפשרות לחסוך כספים והבאת יעילות.

זבולון אורלב: השאלה על מה המכרז.

זבולון אורלב: אם מכרז הוא כזה שעמותה או גוף מסחרי יציעו שמי שילמד יהיו מורים בתואר ראשון בשנת הוותק הראשונה, אז בוודאי יהיה יותר זול אם יציעו שיהיה מורה עם תואר שני בשיא שנות הוותק.

זבולון אורלב: השאלה היא על מה המכרז.

זבולון אורלב: כי מה שעלול להיות במכרז הזה הוא שמי שיפחית שירותים, מי שיוריד את פרופיל המורים, מי שיפחית את מידת ההשתלמות של אותם מורים, מי שיוריד את ההכשרה של אותם מורים, ומי שיוריד את עזרי הלימוד - הוא זה שבעצם יזכה במכרז וזה יהיה על חשבון הילדים.

זבולון אורלב: אני חושב שכן חובתנו, לא זכותנו, לבקש ממשרד החינוך שיאמר לנו מה המכרז.

זבולון אורלב: אנחנו לא רוצים שיהיה מכרז על חשבון הילדים.

זבולון אורלב: אני יכול להעיד שעמותת תללים עשתה שירות בלתי רגיל לילדים החולים במדינת ישראל בשעה שהמדינה עוד הייתה רדומה.

זבולון אורלב: העמותה באמת עוררה את הנושא הזה, היא טיפלה ועשתה מעשה ויש לי הרבה אהדה.

זבולון אורלב: אגב, אני בטוח שאין עמותה אחרת במדינת ישראל שיכולה להתמודד עם עמותת תללים בניסיון, ביכולת, בסגל המורים שעוסקים בנושא הזה, במכשור, אבל השאלה על מה המכרז.

זבולון אורלב: אני חושב שאנחנו חייבים לדרוש ממשרד החינוך שיאמר לנו על מה המכרז, כי זה נושא קריטי.

זבולון אורלב: מדובר בילדים שזקוקים להגנה הכי גדולה.

זבולון אורלב: אני מבקש לא לשפוך את התינוק עם המים המעופשים.

מיכאל מלכיאור: כדי לחזק את הדברים שאמר חבר הכנסת זבולון אורלב, למרות שהם לא זקוקים לחיזוק, אומר שמהניסיון שיש לי עם תללים, העמותה ראויה לשבח ולכל הכבוד לעבודת הקודש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ניכנס לדבר ונבין את הצדדים.

יצחק קדמן: מה שאסור לכם בוועדת החינוך, אני יכול להרשות לעצמי.

יצחק קדמן: אני רוצה לדבר נגד שיטת המכרזים כי לדעתי – ותסלחו לי על הדברים – זה חלק משיטה של ישראבלוף וצריך להבין איך התהליך הזה עובד.

יצחק קדמן: הוא קודם כל לא נועד לכך שהמדינה תיתן שירות פחות טוב באמצעים פחות טובים.

יצחק קדמן: העניין הזה מתחיל עוד שלב קודם.

יצחק קדמן: לכאורה, למה ילדים חולים צריכים לקבל שירות בסיסי של חינוך חובה מהעמותות?

יצחק קדמן: הם צריכים לקבל את זה מהמדינה שצריכה לתת את השירות לילדים החולים כמו לילדים הבריאים.

יצחק קדמן: עשו כאן משהו שתחילתו בחטא, תחילתו בניסיון לחסוך כסף, לחסוך בתקנים.

יצחק קדמן: אגב, זה לא רק משרד החינוך.

יצחק קדמן: משרד הבריאות עושה אותו הדבר עם אחיות בריאות הציבור, משרד הרווחה עושה את זה עם ילדים בסיכון עם עמותת "תקומת אריה".

מיכאל מלכיאור: אתמול דנו על הפסיכולוגים בשדרות, וגם שם זה אותו הדבר.

יצחק קדמן: מתחילים בזה שלא רוצים יותר עובדי מדינה כי לעובדי מדינה יש זכויות והם עולים כסף, אז אומרים שכדי לעקוף את שיא כוח האדם במדינה, אנחנו נפעיל עמותה משלנו, קורצים קריצה בעין אחת ואומרים שזו עמותה ולא עמותה.

יצחק קדמן: תללים קמה בברכת משרד החינוך והוא זה שיזם אותה כדי אפשר יהיה לעקוף את ההעסקה של עובדי מדינה ובמקום זה להעסיק אותם באמצעות עמותה.

יצחק קדמן: אחר כך שוכחים שזה היה לוקש וישראבלוף ואומרים שאם העמותה הזאת, אז למה לא צריך לעשות מכרז ולתת לארגונים אחרים לגשת אליו.

יצחק קדמן: אותו הדבר קרה עם אחיות בריאות הציבור.

יצחק קדמן: העסיקו אותם באמצעות אגודת בריאות הציבור שהייתה עמותת דמה שהקים משרד בריאות.

יצחק קדמן: באו חברות כוח האדם שהעסיקו אחיות וחובשים והגישו בג"ץ נגד המדינה וזכו בבג"ץ.

יצחק קדמן: אז מה שקורה הוא שאומרים שתללים לא טוב כי זה עולה כסף רב.

יצחק קדמן: אפשר להביא פועלים מרומניה – סליחה על הציניות – שייתנו הצעה יותר זולה.

יצחק קדמן: אפשר להביא סטודנטים בסמינר ולהראות למדינה שזה יוצא זול יותר.

יצחק קדמן: לכן זה חלק משרשרת שצריך לראות את ראשיתה.

מיכאל מלכיאור: יש עוד נקודה.

מיכאל מלכיאור: ישבתי בדיון ארוך עם כמה אנשי אוצר ומסתבר שהרבה פעמים המחיר הזול, שלפיו קובעים, אי-אפשר לעמוד בו ואז הם זוכים במכרז.

מיכאל מלכיאור: מי שהיה צריך לתת את השירות כבר לא קיים, אבל בסופו של דבר לא עומדים במחיר הזה ואז המחיר עולה.

יצחק קדמן: לכן אני חושב שהדרישה שלנו צריכה להיות – ויסלחו לי אנשי תללים – שילדים חולים יקבלו שירות ממורים עובדי מדינה כמו עובדים אחרים שנותנים שירותי חינוך.

יצחק קדמן: מצדי אפשר לקחת את כל עובדי תללים, להעביר אותם במסננת, למצוא מי ראוי וייתנו לו מעמד של עובד מדינה.

יצחק קדמן: למה ילד חולה צריך לקבל פחות מאשר ילד רגיל שמקבל שירות מעובד רגיל לגמרי?

יצחק קדמן: בכל מקרה, אני מבקש מהוועדה, מאחר שהמכרזים פה הם ישראבלוף, זה לא מכרז אמיתי בשוק חופשי, לעשות כל מאמץ כדי להחריג את העניין הזה.

יצחק קדמן: כל עוד לא ממנים עובדי מדינה לתת את השירות הזה, לתת בינתיים את השירות הטוב ביותר שכבר הוכיח את עצמו.

יצחק קדמן: אסור להתפשר בעניין הזה כי זה לא שדה של חברות מסחריות שההצעה הזולה ביותר היא הטובה ביותר.

רחל רום: חוק חובת המכרזים הוא חוק שנכתב על-ידי חברי הכנסת והמשרד עובד על-פיו.

רחל רום: המשרד לא עובד שלא על-פי חוק חובת המכרזים.

רחל רום: אני רוצה להזכיר שלפני שלוש שנים תללים נבחרה על-פי חוק חובת המכרזים.

רחל רום: המכרז כמו שנכתב הוא תמהיל של סוגי מורים שונים, ולא בהכרח לכל המורים יש תואר שני או תואר פרופסור.

רחל רום: אנחנו מדברים על ניידות כי ילד שחולה היום, אנחנו מאוד מקווים שבעוד זמן מה הוא יבריא ואז נצטרך להעביר את המורה ממקום אחד לשני.

רחל רום: לצורך כך כן הייתה חשובה לנו הניידות והגמישות.

רחל רום: אני אחזור על הדברים שאמרתי קודם לכן.

רחל רום: חוק חובת המכרזים הוא חוק שהמשרד מחויב לו והמשרד אכן עבד לפי החוק לפני שלוש שנים ופרסם את המכרז.

רחל רום: למכרז ניגשה גם עמותת תללים שזכתה בו.

רחל רום: המכרז היה בנוי על כך שאם זו עמותה שמסוגלת להביא כספים משלה ומתנדבים משלה, היא מבורכת והיא יכולה להביא.

זבולון אורלב: במכרז יש פרופיל מורים?

זבולון אורלב: יש פרופיל הכשרה?

רחל רום: יש תמהיל.

רחל רום: יש תנאי סף.

רחל רום: אני לא יודעת מה המכרז שנחתם לפני שלוש שנים כי המשרד מתכנן לצאת במכרז נוסף.

זבולון אורלב: אפשר לשלוח לנו את זה בפקס?

ליאורה פלד: במכרז הקודם היה תמהיל.

ליאורה פלד: כמובן היה כתוב מורים, כיתות מסוימות, אבל הוא לא היה מוגדר ומדויק לגבי תארים.

ליאורה פלד: מה שהיה בו, ושסיכן אותו, ועל חודן של 3 אגורות זכינו בו, היה שכל המרבה לתת שעות ב-3 מיליון שקלים, הוא זה שיזכה, ומי שהגיש שם סטודנטים ובנות שירות.

ליאורה פלד: זו הייתה חברה מסחרית שחשבה לשכור בנות שירות.

ליאורה פלד: תללים מעסיקה עובדי מדינה, מורים, רובם עובדי מדינה וכל ילד מקבל קודם כל את השעות מורה.

ליאורה פלד: אצלנו סטודנטים הם בנוסף ולא במקום.

ליאורה פלד: בנות שירות הן בנוסף ולא במקום.

ליאורה פלד: חוק המכרזים, גם אני מסכימה ומסכימה עם דוקטור קדמן ואומרת שהלוואי שהמדינה תיקח את זה על עצמה.

מיכאל מלכיאור: סטודנטים ובנות שירות מלמדים<

ליאורה פלד: בנוסף.

ליאורה פלד: לא במקום מורה.

ליאורה פלד: ילד מקבל 6 או 8 שעות מורה ועכשיו מגיע סטודנט שנותן לו עוד 4-6 שעות.

רחל רום: גם הם הביאו סטודנטים, כמו שרצינו.

ליאורה פלד: לא, הם נתנו מינימום שעות שצריך מורה.

ליאורה פלד: המכרז היה מ-2 עד 4 שעות לילד בכיתה א' עד ו', ותללים נתנה 4 שעות, 4 עד 6 שעות לילד בכיתה ז' עד י"ב, ותללים נתנה 6 שעות.

ליאורה פלד: הם בטח נתנו 2 ו-4 והשאר סטודנטים.

רחל רום: לא.

רחל רום: את יכולה לראות.

ליאורה פלד: ראיתי.

ליאורה פלד: אני אומרת את הדברים כי הם בלבי ובדמי.

מיכאל מלכיאור: תסכימי אתי שבשיטת המכרזים – ושוב, תלוי מה כתוב - כפי שאת מציגה את זה, ברור שמי שייקח מורה כמה שיותר זול, הסיכוי שלו לזכות במכרז יותר גדול.

רחל רום: לא מדויק.

רחל רום: המכרז בנוי כמו כל יתר המכרזים במדינת ישראל בשקלול של איכות ומחיר.

זבולון אורלב: את טועה.

זבולון אורלב: לא כל המכרזים הם כאלה.

מיכאל מלכיאור: אם אני עמותה שרוצה לגשת למכרז, אם זה לא בתוך המכרז, יהיה לי יותר כדאי לקחת מורה שעולה פחות ממורה שעולה יותר.

מיכאל מלכיאור: בתוך המכרז את לא ביקשת לקבל את פרופיל המורים שיביאו אלא את אמרת שצריכים להיות מורים עובדי מדינה, אבל לי כעמותה כדאי לקחת את המורה המתחיל והזול כי את במכרז לא מגדירה במדויק איזה פרופיל מורה היית רוצה שיהיה.

מיכאל מלכיאור: זה העניין של האיכות והטיב עליו אנחנו מדברים.

רחל רום: המשרד לא קבע את הפרופיל אבל הוא קבע שהוא רוצה מורים בעלי תעודת הוראה.

רחל רום: גם בבית-הספר, המנהלת לא אומרת שהיא רוצה מורה עם 10 שנות ניסיון או 3 שנות ניסיון אלא היא עורכת ראיון ובוחרת את המורה הכי טוב שיש.

מיכאל מלכיאור: אבל למורים בבית הספר את משלמת כי אלה עובדי מדינה.

מיכאל מלכיאור: גם בבתי הספר יש בעיות, אבל זה לא משנה.

מיכאל מלכיאור: כאן את לא מעסיקה אלא העמותה מעסיקה ולכן לא יהיה שקלול כמו שאת אמרת שייקחו את הטוב ביותר, כי אז הם יפסידו במכרז, אלא השקלול הוא שיהיה המורה הכי זול.

רחל רום: המשרד מיקד את איכות השירות שהוא מקבל ולא רק המחיר.

רחל רום: אם היו נותנים רק את המורים המתחילים והגרועים, גם האיכות שלהם תהיה נמוכה.

מיכאל מלכיאור: איך במכרז את יודעת מה תהיה איכות המורים?

רחל רום: במכרז הם פירטו מה שיטת העבודה ומה הם עומדים לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני עדיין עומד על הנתונים שאמרתי בראשית הישיבה, ואם זה נכון, למשרד החינוך יש בעיה מאוד גדולה.

שרון רכבי: ניצן באה לכאן היום אבל אנחנו נדבר בשמה.

שרון רכבי: ניצן לא יכולה לדבר ולעמוד על הזכויות שלה.

שרון רכבי: ניצן היא בת 5.

שרון רכבי: זה נכון מה שאמר דוקטור קדמן.

שרון רכבי: אני לא מבינה למה אני צריכה לחזר אחרי הפתחים ולבוא לכאן, להרגיש מושפלת ולהתחנן בפני אנשים על החינוך של הבת שלי.

שרון רכבי: אני רוצה לספר לכם מה תללים נותנים לנו, ואני לא מאמינה שגוף מסחרי ייתן לי את מה שנותנת לי תללים.

שרון רכבי: ניצן מקבלת מתללים שעות של מורה שמגיע לה לפי משרד החינוך – 6 שעות.

שרון רכבי: אילו ניצן הייתה הולכת לגן, היא הייתה בגן מ-8 עד 1, הייתה לה תוכנית לימודים אישית, מאחר שהיא בגן לחינוך מיוחד, והיא הייתה מקבלת שעה של תרפיה, של קלינאי תקשורת, של ריפוי בעיסוק, הייתה לומדת מוזיקה ומגוון רחב של פעילויות.

שרון רכבי: אבל לא, ניצן לא יכולה, היא בבית, אז היא צריכה לקבל מורה שיגויס על-ידי מנפאור ושהיא תקבל רק 6 שעות בשבוע?

שרון רכבי: זה מה שמגיע לניצן?

שרון רכבי: אני מדברת על 6 שעות בשבוע במקום 20 שעות עם כל הטיפולים הפרה-רפואיים.

שרון רכבי: אני לא יכולה לתאר לכם איזה אושר נגרם לנו כאשר קיבלנו את תללים.

שרון רכבי: רצתי ורדפתי אחרי כל המשרדים, אחרי משרד בריאות, וניסינו להכניס את ניצן לגן אבל היא חלתה וכמעט איבדנו אותה, ומאז היא לא הולכת לגן.

שרון רכבי: אנחנו צריכים לדאוג לחינוך שלה.

שרון רכבי: בעלי לא עובד בגלל שאנחנו צריכים לדאוג לחינוך שלה כי עם 6 שעות של משרד החינוך היא לא תתחנך.

שרון רכבי: אני אומר לכם מה נותנת לנו תללים.

שרון רכבי: ראשית, היא נותנת לנו את השעות של המורה.

שרון רכבי: מעבר לזה אנחנו מקבלים שעות של חונכת שממלאת לנו בצורה סבירה את הבוקר, כך שאני יכולה לעבוד ובעלי יכול לנסות לעבוד.

שרון רכבי: מעבר לזה, אנחנו מקבלים שעות של טיפולים פרה-רפואיים, טיפול במוזיקה ופיזיותרפיה.

שרון רכבי: מי ייתן לי את זה?

שרון רכבי: מישהו אחר ייתן לי את זה?

שרון רכבי: אל מי אני אתקשר בשנה הבאה?

שרון רכבי: אני אעמוד בפני שוקת שבורה.

שרון רכבי: מה אני אעשה?

שרון רכבי: הילדה קמה ב-8 בבוקר והיא לא יכולה ללכת לגן.

שרון רכבי: היא לא יכולה ללכת בכלל.

שרון רכבי: אני מקבלת מתללים מחשב בעלות של 8,000 שקלים שמותאם לצרכים של ניצן, עם מסך מגע, עם מקלדת גדולה, עם עכבר הפוך, רגיש ונגיש, בדיוק מה שניצן צריכה.

שרון רכבי: לי אין 8,000 שקלים לקנות לה מחשב ומשרד החינוך לא יקנה לה מחשב.

שרון רכבי: אילו היא הייתה הולכת לגן, היה לה מחשב, היו לה תוכנות שגם תללים רכשו לנו.

שרון רכבי: יש לנו מצלמה שגם אותה קיבלנו מתללים וניצן יכולה לראות את הילדים בגן ושיש איזשהו קשר עם ילדים.

שרון רכבי: אין לה את זה.

שרון רכבי: ניצן גדלה בבית, בבועה, ולפחות כך היא יכולה לראות את הילדים בגן, היא רואה את הגננת והגננת מתייחסת אליה.

שרון רכבי: תללים סידרו שאנחנו נאומץ על-ידי מגדל שתורמת לניצן כספים, שעוזרת לנו לממן את הטיפולים של ניצן.

שרון רכבי: העלות של ניצן, כל חודש, בסביבות 12 אלף שקלים.

שרון רכבי: מי שלא יודע, מרפא בעיסוק, תרפיסט וכל אנשי המקצוע לוקחים 250 שקלים לשעה כשהם באים הביתה ל-45 דקות.

שרון רכבי: קחו בחשבון שני טיפולים בשבוע כפול מספר אנשי המקצוע, שלא לדבר על חונכת.

שרון רכבי: אני רוצה חונכת בשביל הבת שלי ואני לא רוצה מטפלת שתבשל לה דייסה ותטייל אתה ברחוב כל היום.

שרון רכבי: אני רוצה מישהי שתלמד אותה, שתכבד אותה, שתחנך אותה.

שרון רכבי: היא בת 5.

שרון רכבי: אם היא הייתה ילדה ונורמאלית, היא הייתה הולכת לכיתה א' ומקבלת את מה שמקבל כל ילד במדינת ישראל.

שרון רכבי: ליאורה הקימה קרן שמגייסת תרומות לניצן.

שרון רכבי: הדברים האלה אולי לא מוגדרים במכרז, אבל אנחנו מקבלים אותם.

שרון רכבי: כל הציוד הפדגוגי והלימודי שאנחנו צריכים – מדבקות, מספריים, כל מה שיש בגן – אנחנו מסתייעים בליאורה.

שרון רכבי: את כל הדברים האלה, מי ייתן לנו אותם?

שרון רכבי: בשנה הבאה ב-1 בספטמבר, אני קמה בבוקר והולכת לעבודה, מה עושה ניצן?

שרון רכבי: מאיפה היא תקבל את כל הדברים האלה?

שרון רכבי: מנפאור ייתנו לי את הדברים האלה או איזה גוף פרטי שיגזור קופון על התקציב הזה?

שרון רכבי: מעבר לדברים האלה שהם מאוד מדידים, שאפשר לספור כך וכך שעות, כך וכך שקלים למחשב, אנחנו מקבלים מתללים תשומת לב ויחס והם דואגים לנו.

שרון רכבי: אני יודעת שיש לי לאן להתקשר אם יש לי בעיה, אם אני צריכה כסף, ואני לא צריכה לרוץ למשרדים.

שרון רכבי: אף אחד כאן לא רוצה לעבור מה שאני עברתי לא במשרד החינוך ולא במשרד הבריאות.

שרון רכבי: הזלזול הזה, ההשפלה הזאת, אני בטוחה שאין כאן אף אחד שהיה מוכן להתחלף אתי והיה רוצה את הילדה הזו אצלו בבית.

שרון רכבי: שמישהו כאן יסתכל לי בעיניים ויאמר שהיה רוצה שהחינוך של הילד שלו יצא למכרז.

שרון רכבי: למה?

שרון רכבי: למה שהילדים הרגילים יקבלו חינוך מלא ורגיל והיא לא?

שרון רכבי: בגלל שהיא נכה?

שרון רכבי: להיפך, היא צריכה לקבל יותר כי היא צריכה להשלים את הפער הזה הרבה יותר מאשר ילד רגיל.

שרון רכבי: לקחת את זה ולתת את זה לחברה פרטית או לאיזשהו גוף שרק יקצץ וייתן לי פחות, מאיפה יהיה לי כסף לתת לה את כל הדברים האלה?

שרון רכבי: זה לא עניין רק של כסף אלא זה אכפתיות, תשומת לב ודאגה, וזה שאנחנו יודעים שיש לנו לאן לפנות, ויש לנו מורה וחונכת שאנחנו יכולים לסמוך עליה, ואנחנו יודעים שהיא אינטליגנטית ושהיא מרוויחה 50-60 שקלים לשעה.

שרון רכבי: אני בחורה אינטליגנטית עם תואר שני וכך גם בעלי, ואני לא רוצה שתבוא מישהי שהיא פחות חכמה ממני ותחנך את הבת שלי.

שרון רכבי: אני רוצה שיבוא אדם שהוא אינטליגנט, שדובר עברית יפה, שהוא חכם, שמכיר את העולם, שיש לו תואר ראשון, שיש לו גישה.

שרון רכבי: למה שכל ילד אחר במדינת ישראל יקבל את זה וניצן לא?

שרון רכבי: היא צריכה לקבל יותר, היא צריכה לקבל הרבה יותר, אבל לא, רוצים לקצץ.

שרון רכבי: יש כאן תקציב והתקציב הזה צריך להגיע לילד.

שרון רכבי: אף אחד לא צריך לגזור עליו קופון.

מיכאל מלכיאור: הדברים מאוד מרגשים וכואבים.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב על חקיקה ועל עשיית הפרדה בין ילדים חולים כאשר זה עניין של מחלה שהיא לתקופה מסוימת, שזו בעצם מטרת החוק, לבין ילד שיוצא מהמערכת לכמה חודשים ולא יכול לקבל את החינוך.

מיכאל מלכיאור: יש ילדים שהם באופן קבוע במצב הזה, ובוודאי מגיעות להם כל הזכויות של חינוך מיוחד ומגיע להם שיקבלו זאת בבית או בבית חולים.

מיכאל מלכיאור: את זה נצטרך לשקול בחקיקה.

שרון רכבי: לפי החוק מגיע 6 שעות שבועיות ועם זה ניצן צריכה לגדול.

קריאה: 4 עד 6 שעות בועיות.

שרון רכבי: אנחנו מקבלים כל כך הרבה יותר מעמותת תללים.

שרון רכבי: אני לא מבינה איך מישהו כאן חושב שאפשר להחליף את העמותה הזאת ולתת לניצן בשנה הבאה את אותו הדבר שהיא מקבלת עכשיו.

שרון רכבי: זה מאוד נוגע ללב לכל מיני אנשים, אבל אני מקווה שזה לא יישכח ברגע שיצאו מהדלת.

שרון רכבי: נכון, כשרואים את ניצן זה גורם קצת לאי-נעימות, אבל צריך לדאוג לה.

שרון רכבי: אני לא יודעת מה בדיוק התפקידים כאן, אבל לכל אחד שיושב כאן יש את היכולת ויש אחריות אישית לעניין הזה.

שרון רכבי: אתם עובדים במשרד החינוך, אתם לא משרד האוצר, אתם לא צריכים להביא להתייעלות המשק.

שרון רכבי: אתם משרד החינוך ואתם צריכים לדאוג לחינוך של ניצן.

שרון רכבי: התייעלות והפרטה זה לא כאן.

ליאורה פלד: נכון שיש את חוק חובת המכרזים, אבל בדיוק בשביל המצב שלנו יש פטור ממכרז.

ליאורה פלד: אני תמהה למה שנה אחרי שנה, פגישה אחרי פגישה, פה במקום הזה – וחבל שחבר הכנסת אורלב עזב – כשאני יושבת כאן ומשרד החינוך יושב ממול ואני הפה של הילדים החולים ולא משרד החינוך, ואני נלחמת כשהתקציב נגמר ורצה לאוצר ומביאה את הכסף שחסר כדי לסיים את השנה, ובמשרד החינוך כועסים עליי, לא משתפים אתי פעולה ולא עוזרים לי.

ליאורה פלד: היום זה יום הדין של עמותת תללים כי אם יצא המכרז ולא נזכה בו, אני אלך הביתה, כל 150 המורים המקצועיים שלי ילכו הביתה, אבל מה יהיה עם ניצן?

ליאורה פלד: אתם צריכים לדאוג לה ולא אני.

ליאורה פלד: זה מדהים איך כל פעם מחדש אני באה לצעוק את צעקת הילדים החולים ועושה זאת במקום שמשרד החינוך ילך אל משרד האוצר ויאמר עד כאן, לא יהיה מכרז נוסף, זה מסוכן מדיי.

ליאורה פלד: 350 מיליון שקלים, חשב המשרד הודיע שאיבדתם בשנה שעברה.

ליאורה פלד: דרך אגב, נוספו יותר מ-2 מיליון ליישום החוק.

מיכאל מלכיאור: בתקציב היו כ-60 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: כנראה שמתוך המאגר הזה, במקום שהמשרד ייתן את השירותים, נתנו לכם את זה כי זה יותר זול להם.

ליאורה פלד: תללים לא זולה.

ליאורה פלד: תללים משלמת למורים שלה מחיר יפה.

מיכאל מלכיאור: היא זולה כי את מביאה כסף נוסף מבחוץ.

ליאורה פלד: זה נכון ולא איכפת לי להמשיך להביא כמה שאני יכולה, אבל שלא יתנו בזה את יכולתי.

ליאורה פלד: יש פטור ממכרז.

ליאורה פלד: למה מנכ"ל משרד החינוך שישבתי אתו בספטמבר ואמר שהמשרד יעשה מה שהוא יכול כדי לתת פטור חזר בו כל כך מהר?

ליאורה פלד: גברת רות פן, את הגורם המקצועי במשרד, את רואה עוד ארגון שיכול לעשות מה שאנחנו עושים?

ליאורה פלד: למי בדיוק אתם מוציאים את זה למכרז פומבי?

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו מקיימים כאן את הבירור.

שרון רכבי: מה משרד החינוך ייתן לניצן בשנה הבאה ב-1 בספטמבר?

שרון רכבי: למה משרד החינוך לא דואג לה?

שרון רכבי: למה כשאני מתקשרת מעבירים אותי מאחד לשני ולאף אחד לא איכפת?

מיכאל מלכיאור: אני מבקש להגן על עובדי המדינה שיושבים כאן.

מיכאל מלכיאור: הם אנשים מכובדים ולרוב הם אנשים מסורים לעניין ואיכפת להם, אבל הם לא קובעים את חלוקת התקציבים ומדיניות האוצר.

מיכאל מלכיאור: הם לא הבעיה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים ביחד לנסות להגיע לדברים מוסכמים.

מיכאל מלכיאור: האם עשיתם בירור לגבי הנתונים?

רות פן: כן.

רות פן: הייתה הערכה של תוספת של 70 מיליון.

מיכאל מלכיאור: 75 מיליון.

רות פן: נאמר לי שהמנכ"ל ביקש תוכנית יותר מצומצמת למניעת כפילויות וכולי, ונעשתה תוכנית על תוספת של 40 מיליון.

רות פן: נאמר שהמנכ"ל צריך להביא את התוכנית.

מיכאל מלכיאור: אני אומר את הדברים מאוד בזהירות אבל הביטוי נבלה נעשתה בישראל, זה בדיוק מה שקרה כאן.

מיכאל מלכיאור: הציגו לנו שהעלות של החוק הזה – ואלה הגורמים המוסמכים, וזה המקום שצריך לומר את האמת – אולי במטרה לא ניישם את החוק, היא 75 מיליון שקלים וזו הייתה התוכנית המלאה.

מיכאל מלכיאור: פתאום מורידים את זה.

מיכאל מלכיאור: המנכ"ל מבקש ופתאום זה עלה רק 40 מיליון שקלים?

מיכאל מלכיאור: המנכ"ל מבקש עוד פעם ואנחנו רואים שזה עולה רק 20 מיליון שקלים?

מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות?

מיכאל מלכיאור: 20 מיליון זה הנתון שיש לנו, ואם הסכום הוא 40 מיליון, טוב לדעת.

מיכאל מלכיאור: פשוט נעשתה נבלה בישראל.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שהילדים האלה שזקוקים לנו הכי הרבה, נפגעים כך.

מיכאל מלכיאור: אם אפשר לעשות תיאום ולמנוע כפילויות, למה אתם לא עושים את זה בכל התקציבים שלכם?

מיכאל מלכיאור: זה לא יכול להיות.

מיכאל מלכיאור: הפער הזה בין מה שמוגש לנו בכנסת לבין המציאות, זה לא יכול להיות.

מיכאל מלכיאור: עשינו בירור לגבי החוק ולא מדובר בתש"ע אלא בשנה זו.

מיכאל מלכיאור: זה תקציב של השנה.

מיכאל מלכיאור: צריכים למצוא 75 מיליון שקלים נוספים השנה.

מיכאל מלכיאור: זה החוק נקבע בישראל.

מיכאל מלכיאור: משרד החינוך לא יכול כאן לשחק עם החוק ולדחות אותו לעוד שנתיים.

מיכאל מלכיאור: היועצת המשפטית שמאוד מקפידה, וטוב שמקפידה, שתקפיד שתקיימו את הוראות החוק.

מיכאל מלכיאור: אני פשוט המום.

מיכאל מלכיאור: אני לא רואה שיש טעם להמשיך את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: תעשו את שיעורי הבית שלכם.

מיכאל מלכיאור: אתם צריכים לבוא לכאן אחרי בדיקה - ולא לפני – של החוק והנתונים.

מיכאל מלכיאור: נתייחס בקיצור לנושא של תללים והיכן זה עומד עכשיו.

מיכאל מלכיאור: שמעתם כאן את הדברים ואני רוצה לדעת מה אתם מתכוונים לעשות.

רות פן: נחתם הסכם לינואר-פברואר וההסכם יוארך עד סוף שנת הלימודים.

רות פן: המכרז אמור להתפרסם במרץ, הוא נכתב ומוטי מרוז סיפר לי שהוא לא הצליח לקבל פטור והמכרז יתפרסם במרץ.

רחל רום: המשרד כן מרוצה מהשירות של תללים כפי שניתן עד היום ואני חושבת שהמשרד הביע את זה.

רחל רום: אמנם יצא מכרז לפני שלוש שנים, אבל כשהוא יצא אז היה מדובר על סכום של 3 מיליון שקלים.

רחל רום: כלומר, אנחנו כבר נמצאים בתהליך של פטור ממכרז.

רחל רום: גם עכשיו אנחנו מבקשים עד סוף שנת תשס"ז פטור ממכרז ולהמשיך עם תללים.

עפרה דונסקי: אבל יש פער במספרים כי את מדברת על 3 מיליון והיושב-ראש מדבר על 75 מיליון שקלים.

רחל רום: זה משהו אחר.

רחל רום: אם כן, כרגע אנחנו כבר בתהליך של פטור ממכרז ומדובר בהרחבה של מעל ל-50 אחוזים.

מיכאל מלכיאור: זה בחודשים הקרובים, אבל אנחנו מדברים על מה יהיה על ניצן ב-1 בספטמבר.

רחל רום: המכרז נערך למכרז כי הוא מחויב בחוק חובת המכרזים.

רחל רום: אם חבר הכנסת יכול לחוקק חוק שיכול לפטור את תללים מחוק חובת המכרזים, אני לא חושבת שעובדי משרד החינוך יתנגדו לכך.

מיכאל מלכיאור: לדעתי נצטרך לבדוק את זה עם החשב הכללי.

מיכאל מלכיאור: אתם יכולים להכין את המכרז בצורה כזאת שכל השירותים הנוספים שמתקבלים ורמת השירותים שתללים נותנת, שכל מישהו אחר שרוצה לגשת, לא ייתן פחות שירותים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מומחה למכרזים, אבל לפי מה שהבנתי גם מאנשי האוצר ברגע של חולשה שסיפרו לי את האמת, הכול תלוי – גם בנושא הזה, ודיברתי אתם ספציפית על הנושא הזה – מה תכניסו שם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים שיהיה המשך.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהתבררו כאן דברים כל כך חמורים שעל הדברים האלו נצטרך לעבוד יחד עם הנושא של המכרזים.

עפרה דונסקי: הישיבה הזאת היא לנושא תללים, אבל הנושא המהותי הוא נוראי.

עפרה דונסקי: עצם ההגדרה שאומרת בין 4 ל-6 שעות, מה זה בדיוק?

עפרה דונסקי: אם ילד צריך לקבל 6 שעות, למה הוא מקבל בין 4 ל-6?

מיכאל מלכיאור: זה החוק.

עפרה דונסקי: צריך להגדיר את רמת השירות שמבקשים.

יצחק קדמן: החוק לא קובע את זה.

מיכאל מלכיאור: אולי זה חלק מההתייעלות עליה דיבר המנכ"ל.

עפרה דונסקי: השאלה כמה ילד צריך לקבל, ואם הוא צריך לקבל, לא צריך להיות פער.

עפרה דונסקי: הנושא הזה הוא נושא של הפרטה ואני חושבת שצריך לקיים דיון נפרד שלא שייך לתללים.

מיכאל מלכיאור: זו שאלה עקרונית חשובה ויש לי עמדה מאוד ברורה בעניין.

אלכס מילר: כל העניין הזה של המכרזים, אני חושב שזה מרוקן את המדינה, ואם נתייחס למשרד החינוך עצמו, אומר שמתנערים מאחריות.

אלכס מילר: כאשר מדובר על מכרז לעמותה, ברור שאותה עמותה משתמשת באותם הכלים שיש לה לטובת הכנסת דברים נוספים למען אותם אנשים שהיא פועלת למענם.

אלכס מילר: אי אפשר לקיים מכרז ולהגדיר ספציפית.

אלכס מילר: יש עמותה כמו העמותה שמדובר בה והיא עושה את העבודה כמו שצריך, אבל יכולה לבוא עמותה אחרת שתאמר שכמו שכתוב כאן, זה מה שאני עושה.

אלכס מילר: בסופו של דבר יש דברים שעליהם לא עושים מכרזים.

אלכס מילר: עם כל הכבוד למשרד החינוך, ולכל משרד נוסף, שנתפס לרעיון שאפשר להתנער מאחריות, לבוא ולחפש עוד ועוד דברים, בסופו של דבר אפשר לומר שלא צריך את מערכת החינוך כמו שהיא, עם תקציב של 25 מיליארד שקלים, אלא נפריט אותה ואני מאמין שנגיע לתקציב של 10 מיליארד.

אלכס מילר: אם זו השאיפה של מדינת ישראל, זה דבר אחד.

אלכס מילר: אם זאת לא השאיפה של מדינת ישראל אם מדינת ישראל אומרת היא מדינה חברתית, עם כל הכבוד, שיבוא לכאן מנכ"ל משרד החינוך ויאמר לנו שהוא קיבל החלטה שמגובה על-ידי שרת החינוך ועל-ידי ראש-הממשלה שכל הנושא שקשור לחינוך לא יהיה במכרז.

אלכס מילר: משרד החינוך יכול לערוך מכרז לעובדי ניקיון ועל עובדים כאלה ואחרים, אבל לא על החינוך.

אלכס מילר: על החינוך לא עושים מכרז.

אלכס מילר: אני חושב שהוועדה צריכה להוציא הודעה לאותם הגורמים שהיום מחפשים את הדרך לאישור הנושא ולומר להם שעל דברים מסוימים הם לא יכולים לקיים מכרזים.

אלכס מילר: אם משרד החינוך לא מסוגל לעשות את העובדה, ואני תמה על כך, שייתן למי שהוא הכי טוב לעשות אותה.

אלכס מילר: בסופו של דבר יושב פה אדם ואומר שזה מה שהוא צריך, אבל בסופו של דבר הוא קובע לאותם אנשים שיכולים לעשות את העבודה איך הם צריכים לעשות אותה.

אלכס מילר: עם כל הכבוד, זה קצת מגוחך שבאים בדרישות לאנשים שחיים את הנושא.

אלכס מילר: אני חושב שהעניין הזה צריך להיות מוסדר.

אלכס מילר: אם תרצה להסדיר את זה בחקיקה, זה ייקח זמן רב ואני בטוח שלא נצליח להגיע עם החקיקה הגמורה עד ה-1 בספטמבר.

מיכאל מלכיאור: זאת לא חקיקה רק לנושא הזה אלא יש נושאים רבים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אתה שומע שמשרד החינוך ביקש פטור ממכרז במקרה הזה.

קריאה: השאלה כמה הם נלחמו על כך.

מיכאל מלכיאור: אם הם לא נלחמו, אנחנו נילחם.

אלכס מילר: אפשר לבקש כל דבר.

מיכאל מלכיאור: הדברים מקובלים עליי.

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר אנחנו כפופים לחוק, אבל את המלחמה הזו אני כן מציע שנעשה במגבלות החוק עד שנשנה אותו.

מיכאל מלכיאור: הדברים כאן הרבה יותר חמורים.

מיכאל מלכיאור: לאחר דבריה של שרון, אמה של ניצן, אני רוצה לשאול עוד דבר.

מיכאל מלכיאור: בחוק כתוב ש"המדינה ורשות החינוך המקומית ישאו בהוצאות חינוכו של ילד חולה באופן שהמימון יהיה באותו שיעור שבו הן נושאות בחינוך הילד במוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה".

מיכאל מלכיאור: במקרה הזה, כמו במקרה של ניצן, דובר ודאי על חינוך מיוחד וההוצאות של ילד בחינוך המיוחד.

מיכאל מלכיאור: לא אומר שצריך להוסיף, כי זה בעצם היה צריך להיות, כי ילד שנמצא בבית צריך לקבל יותר.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, לניצן מגיעות לפחות ההוצאות שיש אם היא הייתה יכולה ללכת לכיתה א' בנה הבאה.

מיכאל מלכיאור: לכן אני שואל אתכם, ביישום החוק, כאשר אתם מדברים על 4 עד 6 שעות ועל מורה רגיל, איך זה מתיישב עם ההוצאות לפי דרישת החוק?

רונית תירוש: אני מראש מתנצלת שלא הייתי כאן בראשית הדיון, אבל אני חברה בוועדת חקירה פרלמנטארית לנושא הבנקים והיום הייתה הפתיחה, כך הייתי חייבת להיות שם.

רונית תירוש: אני אומר לך מה אני מתכוונת לעשות.

רונית תירוש: אני עומדת לשלוח מכתב לכל שר בישראל, למעט אלה שהשב"כ דורש לאבטח אותם, כדי שיוותרו על האבטחה שלהם – כבר הצעתי את זה אבל לא קרה עם זה דבר, למעט השר אדרי שהסכים - ושהכסף יועבר לכאן.

מיכאל מלכיאור: היוזמה הזו ברוכה, אבל כאן יש לנו כבר חוק.

מיכאל מלכיאור: יש לנו כבר התחייבות.

מיכאל מלכיאור: המדינה חייבת את זה ולא מדובר בג'סטה של מישהו.

רונית תירוש: המדינה חייבת בדברים רבים אבל היא לא עושה.

רונית תירוש: השאלה אם התוספות הכספיות עברו למשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: השנה יש תוספת של 2.5 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: לפי הבירור שאני ערכתי לפני הישיבה – וזה מהזיכרון – אני זוכר שהיו צריכים השנה להגיע ליישום המלא של החוק, שזו תוספת שגם על-פי הדיאטה הייתה צריכה להיות לפחות 20 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: לפי הנתונים שהוגשו לנו לכאן מדובר על תוספת של 75 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו לא מדברים על איזו תוספת קטנה אלא אנחנו מדברים על עצם המהות של היישום המלא של החוק שצריך להתבצע עכשיו.

רות פן: יש משהו בקשר למימון המלא.

רות פן: אני מתנצלת, אבל חשבתי שלא זכרתי ולכן לא עניתי בזמן.

רות פן: במסגרת החינוכית בבית החולים, המימון צריך להיות כמו בכל מסגרת אחרת.

רות פן: זאת אומרת, בבית החולים יש לנו בתי ספר לילדים ובתי הספר מתוקצבים באופן מלא.

רות פן: כאשר הילדים בביתם, זה סיפור אחר.

מיכאל מלכיאור: דיברנו על המצב של ניצן ולא שאלתי על בית החולים.

מיכאל מלכיאור: גם אם זה נכון – ואם את אומרת, אני מניח שזה נכון - לא על זה שאלתי.

מיכאל מלכיאור: שאלתי על ילדה כמו ניצן, ואני מניח יש עוד ילדות כאלה, שלפי החוק, לא לפי רצון של חמלה או רצון טוב או ג'סטה, היא צריכה לקבל את מלוא התקציב שהיא הייתה מקבלת אם היא הייתה הולכת לחינוך מיוחד.

רות פן: לפי החוק, זה במסגרת החינוך בבית החולים.

יצחק קדמן: החוק מתייחס גם לילדים חולים שנמצאים בבית.

מיכאל מלכיאור: אתם לא מכירים את החוק ואת התקציב.

מיכאל מלכיאור: אתם לא יכולים לבוא כך לישיבות.

רות פן: המומחית לנושא, לאה שקד, נמצאת בחוץ לארץ.

רות פן: מה שיכולתי לעשות אתמול זה לצלצל אליכם ולבקש מכם לדחות את הדיון, אבל אני חשבתי שזה לא נכון לדחות את הדיון.

יצחק קדמן: יש רק בן אדם אחד שיודע מה נאמר בחוק?

רונית תירוש: לא נוח לי עם הגמגומים בנושא המאוד רגיש הזה.

רונית תירוש: סתם במקרה פגשתי אתמול אב שהגיע לדיון והזכיר לי שהייתי בדיוק בבני-ברק.

רונית תירוש: אין חולקים על הניסיון הרב שיש לתללים והעבודה המצוינת לכל הדעות וכך גם אומר משרד החינוך.

רונית תירוש: אני רוצה לפנות לאנשי המשרד.

רונית תירוש: כאשר המשרד רוצה למצוא דרך במכרז – ואמר את זה היושב-ראש והייתה לו תעוזה לומר את הדברים – יש אפשרות במכרז לתת נקודות זיכוי לבעלי ניסיון שהוכחו.

רונית תירוש: אני יודעת שזה קשה, אבל כאשר המשרד מודע ורוצה, הוא מוצא.

רונית תירוש: עובדה שעם המתנ"סים, עת היה לנו ויכוח עם החשב הכללי והוא לא הסכים, אבל בסוף בשורה התחתונה המתנ"סים נשארו במלוא הפעילות שלהם.

רונית תירוש: יש דרך, אסור לי להרחיב ואני מציעה שלא נרחיב את הדיבור, אבל כשרוצים, זה אפשרי.

רונית תירוש: אתם מודים שאתם מוקירים את הפעילות, תעשו את זה.

רונית תירוש: מדובר פה בחיי ילדים.

רונית תירוש: זאת ממש לא פעילות חוגית שהיא טובה יותר עם מפעיל כזה או מפעיל אחר, וגם שם מצאתם את הפתרון.

רונית תירוש: תמצאו את הפתרון.

רונית תירוש: חבל שאחר כך יהיו חיצים שיופנו כלפי משרד החינוך ויאמרו שהוא אטום, כי המשרד לא אטום ואני מכירה ומוקירה את העבודה של החינוך המיוחד.

רונית תירוש: על פניו זאת נראית אטימות מוחלטת, ראש קטן, עובדים לפי הספר, אבל יש דרכים שאתם צריכים למצוא אותן.

רחל רום: אנחנו עובדי ציבור שצריכים לקיים את חוקי המדינה.

רחל רום: חוקי המדינה קבעו שיש חוק חובת מכרזים.

יצחק קדמן: את מדברת כמו נציגת האוצר.

רונית תירוש: היא נציגת האוצר במשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: גם במסגרת הזאת יש דרכים לעבוד ואנחנו חייבים למצוא אותן.

מיכאל מלכיאור: המחויבות הראשונית שלנו קודם כל היא כלפי הילדים.

מיכאל מלכיאור: אמרתי קודם משפט מאוד קשה שלא השתמשתי בו, אף על פי שראיתי הרבה עוולות בחודשים האחרונים.

מיכאל מלכיאור: הביטוי נבלה נעשתה בישראל, הוא ביטוי שאני עומד מאחוריו.

מיכאל מלכיאור: מה שקרה כאן, אלה דברים איומים.

מיכאל מלכיאור: דובר פה על כבודה של הכנסת, אף על פי שזה פחות חשוב מהילדים, ועל תהליך החקיקה והדמוקרטיה.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לבוא לכאן ולמסור לנו לוקשים ואי אפשר לעבוד בצורה כזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נקבל את זה ואני לא אעבור לסדר היום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נלך כאן בכל הדרגים כדי להגן על מה שאנחנו מחויבים להגן, על מה שהוועדה הזו החליטה ועל מה שהחליטה כנסת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לא נוותר.

מיכאל מלכיאור: אם אני יכול לסכם את הדיון, יש לנו ארבע נקודות: 1.

מיכאל מלכיאור: יישום מלא של החוק השנה.

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: יישום מלא אומר מה שנמסר לנו על פי כל התחשיבים, שזה 75 מיליוני שקלים המהווה תוספת ל-60 מיליון שקלים שכבר היו.

מיכאל מלכיאור: 3.

מיכאל מלכיאור: בדיקה של הדרך של נתינת השירותים לילדים שהם חולים בבית.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נבדוק את זה, אבל דרך היישום, לפחות המימון שווה לשיעור המימון שהיה צריך להיות אם הילד היה במסגרת החינוכית בה הוא היה צריך להיות.

מיכאל מלכיאור: 4.

מיכאל מלכיאור: הדרך להבטיח את אותה רמת שירותים שתללים נותנת.

מיכאל מלכיאור: אם צריך להזמין את החשב הכללי, נזמין אותו.

מיכאל מלכיאור: הדרך להבטיח שרמת השירותים של ניצן והחברים שלה לא תהיה פחותה בשנת הלימודים הבאה מכפי שהיא היום.

יצחק קדמן: אני מציע להוסיף עוד משהו לסיכום שלך.

יצחק קדמן: אני חושש שאם המכרז יתפרסם, כבר לא תהיה דרך חזרה.

יצחק קדמן: צריך לצרף לדברים שאתה אמרת פנייה למשרד החינוך לעכב עד לסיום הבירור את פרסום המכרז, כי ברגע שהוא יתפרסם, זה יהיה אבוד לנו.

יצחק קדמן: מוכרחים לעצור את הרכבת.

רות פן: אני חוששת שזה יעכב את מתן השירותים בספטמבר.

רחל רום: ההחלטה לעכב את המכרז יכולה להיות החלטה לעכב שירותים בספטמבר והמשרד ממש לא מעוניין בזה.

מיכאל מלכיאור: תקיימו בדיקה נוספת.

מיכאל מלכיאור: אף אחד לא רוצה לעכב מתן שירותים.

מיכאל מלכיאור: תקיימו בדיקה נוספת האם ניתן לעכב את המכרז כדי אולי להגיע לפטור ממכרז.

מיכאל מלכיאור: תבדקו את זה עם הרבה רצון טוב.

מיכאל מלכיאור: תודה.