ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 132, 2007-02-05 09:00

מיכאל מלכיאור: אני פותח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב לצופים בבית.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שאתם תהיו אתנו לאורך היום, כי יש לנו שלוש ישיבות היום, שכולן משודרות.

מיכאל מלכיאור: נהיה עם הצופים, עם חברי הכנסת ועם האורחים המכובדים שהגיעו אלינו.

מיכאל מלכיאור: ביום חגיגי זה הכנסת חוגגת יום הולדת.

מיכאל מלכיאור: לכבוד יום ההולדת של הכנסת נקיים דיון מאוד מיוחד בשעה 12:00 עם השופט חשין, שיפתח בדברים גם על דמותה של הכנסת בכלל וגם על דמותה החינוכית בפרט.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה יהיה דיון מעניין ופורה.

מיכאל מלכיאור: אני אשמח מאוד אם כל חברי הכנסת והאורחים האחרים ישתתפו בו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזאת ציפור הנפש של קיומנו הדמוקרטי.

מיכאל מלכיאור: נפתח בדיונים על מצבו של בית-הספר א.ד גורדון בפתח-תקווה, ביוזמה – אמנם לא רשמית - של חבר-הכנסת אלכס מילר.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שהוא לוקח ברצינות את כל תפקידיו הפרלמנטאריים, ובין השאר מביא לפה חמישה חברים מכובדים מישראל ביתנו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שחבר הכנסת זבולון אורלב ואני במיעוט בכל קנה מידה בדיון הזה.

מיכאל מלכיאור: שמעתי מחבר הכנסת אלכס מילר דברים, שנשמעו לי חמורים מאוד.

מיכאל מלכיאור: לכן מייד העליתי את הנושא לסדר-היום של הוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני מעדיף לעבוד בצורה הזאת מאשר ללכת דרך הדיון המהיר.

מיכאל מלכיאור: כך אנחנו יכולים לתכנן את הדברים בצורה מסודרת.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שחברי הכנסת הפעילים של הוועדה עושים כך.

מיכאל מלכיאור: אני שמח לברך גם חברי כנסת שבדרך כלל לא מופיעים בוועדת החינוך התרבות והספורט בגלל שהם חברים פעילים בוועדות אחרות.

מיכאל מלכיאור: אתם תמיד מוזמנים אלינו, ואם אתם רוצים לקיים דיונים חינוכיים, תרבותיים וספורטיביים, זה המקום.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שחבר הכנסת אלכס מילר יפתח את הדיון, אחר כך נשמע את הצדדים ונראה מה איך אנחנו יכולים להתקדם.

אלכס מילר: בשבוע שעבר ערכתי בפתח-תקווה סיור עם מחלקת הקליטה וחברי המועצה.

אלכס מילר: אחד מבתי הספר שבהם ביקרתי היה בית הספר א.ד גורדון.

אלכס מילר: גם נפגשתי עם מנהלת בית הספר שיושבת כאן.

אלכס מילר: ראיתי את הילדים, ראיתי מה קורה שם וגיליתי בית ספר שמתנהל למופת.

אלכס מילר: בוועדות שבהן אנחנו דנים במערכת החינוך, אנחנו אומרים לאנשי משרד החינוך "תתחילו לעבוד, תביאו תוכניות ופתרונות".

אלכס מילר: כשיש לנו בית ספר אחד - אני מאמין שיש לנו עוד כאלה, אבל זה מה שאני ראיתי – שבו בכל כיתה יש 28 ילדים, מוגשת בו ארוחה חמה ויש בו טיפול באוכלוסיות שמצבן הסוציו-אקונומי נמוך, אנחנו שומעים שעומדים לסגור אותו.

אלכס מילר: בתור חבר כנסת ואדם שמטפל מטעם המפלגה בענייני חינוך, כואב לי מאוד לשמוע את זה.

אלכס מילר: אנחנו רואים סקרים ומחקרים ש-40% מהעולים נושרים מבתי-הספר בכיתות י"א-י"ב.

אלכס מילר: כששואלים למה, התשובה היא שאותם ילדים לא מסוגלים להשתלב במערכת כשהם מגיעים לארץ.

אלכס מילר: יש להם בעיה עם אינטגרציה.

אלכס מילר: בגלל שהכיתות גדולות, אותם ילדים נפגעים ונושרים מבתי-הספר.

אלכס מילר: איך עוצרים את התופעה?

אלכס מילר: או שיש תוכנית ייחודית לאותם ילדים, שבמסגרתה משרד החינוך מוסיף שעות לילדים שהם בסכנת נשירה, או שמרגע שהעולים מגיעים לארץ מטפלים בהם, פותרים את הבעיות שלהם ועובדים על שילובם עם שאר הילדים.

אלכס מילר: אני לא רוצה להיכנס למריבות כאלה ואחרות בעירייה או בבית-הספר, אלא רוצה להסתכל על העניין בכלליות.

אלכס מילר: יש בית-ספר שמתפקד למופת, מבחינתנו.

אלכס מילר: גם אם ההישגים שם לא הכי טובים, אפשר לשפר אותם, אבל לסגור בית ספר כזה ולהכניס את הילדים לקרוואנים, לא מקובל עליי.

אלכס מילר: אני לא מאמין שיש פה חבר כנסת אחד, לא משנה מאיזו סיעה, שזה יהיה מקובל עליו.

אלכס מילר: בכל לשון של בקשה אני מבקש לשמוע פה את כל הצדדים ולקבל החלטה חד-משמעית, שבית-הספר לא ייסגר.

אלכס מילר: אנחנו רוצים שבכל בתי-הספר במדינת ישראל יהיו לפחות שלושים ומשהו ילדים בכיתה, תוגש ארוחה חמה ושהילדים יקבלו את הטיפול המגיע להם ואת מלוא תשומת הלב שהם יכולים לקבל.

מיכאל מלכיאור: אולי נשמע קודם את נציגי העירייה, שיגידו מה המניעים להחלטה הקשה הזאת.

רמי הופנברג: יעקב בן שמחון לא יכול היה להגיע לישיבה, כי האימא של אשתו נפטרה אתמול בערב.

רמי הופנברג: אני רמי הופנברג, מנהל מינהל החינוך.

רמי הופנברג: הייתי בין כה וכה אמור לבוא אתו.

מיכאל מלכיאור: היינו מצפים שראש העיר יגיע.

רמי הופנברג: הוא חולה בשפעת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאחלים להם רפואה שלמה ותנחומים.

רמי הופנברג: אם כך, אני אעמוד לבד בחזית.

רמי הופנברג: אני מקווה שאני אצליח לעמוד במשימה.

רמי הופנברג: ברשותכם, אני רוצה במשך חמש דקות לסקור את העניין.

רמי הופנברג: זה התחיל לפני כחמש שנים, אז ביצענו תוכנית אב לחינוך בעיר פתח-תקווה.

רמי הופנברג: יש בעיה קשה שמאפיינת ערים ותיקות - מרכז העיר מתרוקן מתושביו ומזדקן ומספרי התלמידים יורדים בצורה דרסטית.

רמי הופנברג: יש עשרות רבות של כיתות ריקות במרכז העיר.

רמי הופנברג: יש בתי-ספר שנמצאים בסמיכות מאוד גדולה אחד לשני.

רמי הופנברג: אגב, במקרה שלנו בית-הספר האלטרנטיבי שאנחנו מעבירים אליו את התלמידים נמצא במרחק של כ-200 מטר.

רמי הופנברג: מדובר על סמיכות מאוד קרובה.

רמי הופנברג: בימים עברו היו מספיק תלמידים.

רמי הופנברג: בתי-ספר קטנים עם כיתות קטנות, שבמבט ראשון נראים כחלום של כל מערכת חינוך, הם חלום הבלהות של מערכת החינוך היום, מכיוון ששיטת התקצוב של משרד החינוך בעקבות דוח שושני היא לפי מספרי התלמידים בכיתה.

רמי הופנברג: אם יש כיתה שבה 22 תלמידים, זה נפלא ללמד אותה, אבל אין לך שעות לימוד, ואז התלמידים יוצאים נפסדים מאוד מכיתה קטנה כזאת.

רמי הופנברג: כמובן שעדיף שיהיו 32 תלמידים ולא 40, אבל מספרים ממש קטנים הם בעייתיים.

רמי הופנברג: גם בית ספר קטן בעייתי מאוד, כי סל השעות לדברים הכלל בית-ספריים, כולל טיפול באוכלוסיות יותר חלשות, מצטמצם מאוד.

רמי הופנברג: בתוכנית האב שנעשתה בזמנו בצוות היגוי משותף ואושרה על ידי מינהל הפיקוח של משרד החינוך, הפיקוח והמחוז, קהילת החינוך העירונית וועד ההורים העירוני, הומלץ לסגור את אחד מארבעת בתי הספר באשכול הזה של בתי ספר, כיוון שכל האזור מדלדל באוכלוסייתו באופן יחסי ודרסטי.

רמי הופנברג: ההמלצה הייתה גם לסגור את בית ספר גורדון מכמה וכמה סיבות, גם בגלל שהוא במקום שקל לפזר את אזור הרישום שלו וגם כי הוא נמצא באזור שבו הירידה הדמוגרפית היא הגדולה ביותר.

רמי הופנברג: הוא מצטמצם בקצב גדל והולך, ויש ירידה של עשרות אחוזים.

רמי הופנברג: היום בבית הספר יש 230 תלמידים, אבל אין כיתה א'.

רמי הופנברג: אם הייתה כיתה א', היו 260 תלמידים, כך שזה לא משנה.

רמי הופנברג: הוא הכיל פעם 350, 400 תלמידים והוא הלך והצטמצם.

רמי הופנברג: גם מבחינה פיסית המבנה שלו פחות מתאים מהמבנים של בתי הספר האחרים.

אלכס מילר: הוא הצטמצם לא בגלל שאנשים לא רצו ללמוד בו, אלא בגלל שפתחתם את אזורי הרישום, דבר שלא קיימים בשום עירייה אחרת.

רמי הופנברג: זה לא נכון, לא פתחנו את אזורי הרישום.

רמי הופנברג: הוא הצטמצם קודם כל בגלל הדמוגרפיה, אין ילדים.

רמי הופנברג: זה לא רק מה אנחנו עושים עם הרישום, אלא התחזיות של המומחים המקצועיים, גם של משרד החינוך, גם של הגופים היועצים וגם של העירייה, שמראים שמספר התלמידים קטן והולך.

רמי הופנברג: מייד אתייחס לדברים שאמרת לגבי האפשרות לעבור למקומות אחרים.

רמי הופנברג: בית הספר נמצא באחד המקומות הנמוכים בעיר מבחינה סוציו-אקונומית.

רמי הופנברג: אחת הסיבות לכך היא אוכלוסיית העולים, אם כי היום מספר העולים החדשים הוא יחסית קטן.

רמי הופנברג: יש מספר גדול של יוצאי ברית המועצות לשעבר, אבל חלק מהם כבר זמן רב בארץ.

רמי הופנברג: גם פה ההמלצה הייתה, שאם יש לשלב עולים, עדיף שזה ייעשה באוכלוסיות יותר טובות ומתאימות לעולים מאשר האוכלוסיות החלשות שנשארו במרכז הצפוף של העיר, שהן בדרך כלל או אוכלוסיות עולים או אוכלוסיות ותיקות חלשות.

רמי הופנברג: לכן הייתה המלצה לסגור את בית הספר.

רמי הופנברג: אגב, באותה הזדמנות חגיגית סגרנו עוד שני בתי ספר יסודיים בפתח תקווה.

רמי הופנברג: כדרכנו בפתח-תקווה, השתדלנו לסגור את בית הספר בהסכמה.

רמי הופנברג: כשדיברנו על סגירת בית הספר, היו כ-350 תלמידים בבית הספר.

רמי הופנברג: קהילת בית הספר התנגדה, ניהלה על זה מאבק, ואנחנו הסכמנו להמתין.

רמי הופנברג: לפני שנתיים ועד ההורים של בית הספר, אותו ועד הורים שנאבק למנוע את סגירתו, ואמר: צדקתם, מספרי הילדים יורדים, אנחנו רואים שתלמידים לא רוצים להירשם לבית הספר, ולכן אנחנו מבקשים לסגור את בית הספר בצורה מסודרת.

סופה לנדבר: לא רוצים להירשם או שאתם מעבירים אותם לבתי ספר אחרים?

רמי הופנברג: לא רוצים להירשם.

רמי הופנברג: כיוון שחלק מהדברים שמענו במפגש שהיה בעירייה עם אנשי המפלגה, תנו לי להציג את התמונה השלמה, ואחרי זה תוכלו לשאול שאלות.

רמי הופנברג: ועד ההורים יחד עם ועד ההורים העירוני ביקש לסגור את בית הספר בצורה מסודרת, ואמר שהוא רוצה לעשות זאת בתנאים כאלה ואחרים, כך שהכיתות הקיימות היום ישתלבו בבית הספר עין גנים.

רמי הופנברג: בנינו תוכנית של פיזור אזור הרישום של כיתות א' בצורה מסודרת, שינוי של כל אזור הרישום וסגירה של בית הספר בתהליך כזה או אחר.

רמי הופנברג: בשנה שעברה כבר לא נפתחו כיתות א', והשנה הרישום שמסתיים בעוד מספר ימים באזור רישום חדש.

רמי הופנברג: זאת אומרת ששני שנתונים בבית הספר כבר סגורים ולא פועלים.

רמי הופנברג: לצערנו, התעוררו עכשיו עם התנגדות נוספת לסגירת בית הספר.

מיכאל מלכיאור: מי התעורר?

רמי הופנברג: התעוררו פעילים בעיר, זה מצב נתון.

רמי הופנברג: יש ארבעה נושאים שחייבים להתייחס אליהם.

רמי הופנברג: אני אתייחס אליהם בקצרה, אבל אשמח להעמיק בהם אם תרצו.

רמי הופנברג: צריך לזכור שאוכלוסיית בית הספר היא אוכלוסייה שחלקים גדולים ממנה הם יוצאי ברית המועצות לשעבר.

רמי הופנברג: אבל אם בודקים את הנתונים של העולים שהגיעו לאחרונה, שממש יש להם קשיי קליטה בחברה הישראלית כיוון שהם בשלב עלייה, אנו מוצאים שעונים רשמית להגדרות של משרד החינוך רק 6% מתלמידי בית הספר.

מיכאל מלכיאור: למשרד החינוך יש הגדרות שונות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו למדנו את הנתונים של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: ברור שזה מספר קטן, כי אין כמעט עלייה בשנתיים, שלוש השנים האחרונות.

מיכאל מלכיאור: אבל אני מבקש ממך לדעת כמה עולים בסך הכול יש בבית הספר.

רמי הופנברג: אין לנו מעקב מדויק על מי ש-15 שנה בארץ, כי אף אחד לא שואל מאיפה הגיע.

רמי הופנברג: אוכלוסיית יוצאי ברית המועצות לשעבר בבית הספר מהווה 60%, 70% מאוכלוסיית בית הספר.

רמי הופנברג: אם נסתכל על מספר העולים שהגיעו משנת 2002 - בכל זאת עבר זמן די רב מאז – לא על פי הגדרת המשרד של שנה וחצי או של שנתיים, יראה שיש בבית הספר 35 ילדים שהגיעו מאז 2002, כל השאר הם עולים הרבה יותר ותיקים.

סופה לנדבר: בוא נשאל כמה ישראלים דוברי רוסית יש בבית הספר.

רמי הופנברג: אמרתי שרוב אוכלוסיית בית הספר היא יוצאת ברית המועצות לשעבר, קרי: דוברי רוסית.

מיכאל מלכיאור: 35 ילדים זה גם 15%.

רמי הופנברג: 6% זה לפי הגדרות משרד החינוך.

רמי הופנברג: לסגירת בית הספר יש סיבות דמוגראפיות, אבל הטענה שתלמידים נפגעים מכך היא טענה לא נכונה.

רמי הופנברג: כשאנו בודקים את ההישגים הלימודיים, את האקלים בבית הספר, את האלימות בחצר בית הספר ושביעות הרצון של התלמידים בבית הספר ובעוד תחומים רבים נוספים, אנו רואים שהם נופלים בהרבה, בעשרות אחוזים לפעמים, מההישגים של בית הספר שאנחנו מפנים אליו את התלמידים.

רמי הופנברג: הדברים האלה בסך הכול ידועים לקהילה.

רמי הופנברג: ציבור התלמידים, כולל עולי ברית המועצות, לא רוצה ללמוד בבית הספר.

רמי הופנברג: זה לא נכון שהם רוצים ללמוד.

רמי הופנברג: בשנה האחרונה שרשמנו ילדים לכיתה א', נרשמו 35 ילדים לבית הספר, מתוכם 25 הורים הגישו בקשות העברה ודרשו מאתנו ואמרו, במיוחד עולי ברית המועצות, "אנחנו דמוקרטיה, ולכן אנחנו רוצים להחליט איפה הילדים שלהם, אנחנו לא רוצים ללמוד בבית הספר הזה".

רמי הופנברג: אני התווכחתי איתם ואמרתי להם "נכון שאנחנו דמוקרטיה, אבל עדיין יש רגולציה ואזורי רישום, ולכן כל עוד בית הספר קיים ואתם גרים באזור בית הספר, אתם צריכים ללמוד שם".

רמי הופנברג: הכרחנו 25 מתוך 35 תלמידים ללמוד בבית הספר, כי הם לא רצו.

רמי הופנברג: לסיכום, לא נכנסתי לעומק מה שאתם רוצים שאכנס, בעיקר להשוואה של איכויות בית הספר הספציפי מול בית הספר האלטרנטיבי, שיש בו גם כיתות מחוננים והוא אחד מבתי הספר הטובים בארץ.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך לא להעמיד אתם מול אנחנו ולומר "אתם רוצים".

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע מה "אתם רוצים".

מיכאל מלכיאור: אני לומד עכשיו את הנושא ושומע את הצדדים ובינתיים לא עושה דבר מלבד לשמוע אותך.

מיכאל מלכיאור: אין פה אתם לעומת אנחנו.

רמי הופנברג: אני מתנצל על צורת ההתבטאות, לא התכוונתי ל"אתם" ו"אנחנו".

רמי הופנברג: מבחינה דמוגראפית אין יכולת להחזיק את בית הספר בנתונים הנוכחיים, כי התלמידים שלו מאוד ייפגעו אם נמשיך בפעילותו.

רמי הופנברג: מבחינת האיכויות שבית הספר נותן לתלמידים שלו, הן פחותות בהרבה.

רמי הופנברג: אני שמח שחבר הכנסת אלכס מילר הגיע לסיור בבית הספר, אבל חבל שהוא לא ביקש מאנשי מינהל החינוך להצטרף אליו.

רמי הופנברג: עם כל הכבוד לרושם שהוא קיבל, הנתונים הפוכים לחלוטין.

אלכס מילר: בוא נבהיר את הדברים, כי אני לא הסתכלתי על אף נתון.

אלכס מילר: כשאני נכנס לבית הספר ואני רואה שהילדים רצים ומחבקים את המורים ואת המנהלת וכשאני רואה שמטפלים בילדים מאלף ועד תו ואני גם רואה שמגישים להם ארוחה חמה, עם כל הכבוד, אני לא צריך נתונים.

אלכס מילר: אני יכול להביא אותך לבית ספר אחר, שם תראה שהכיסאות עפים.

רמי הופנברג: תביא אותי לבית ספר בפתח-תקווה, אם אתה רוצה.

רמי הופנברג: תזכור שמדובר בפתח-תקווה, שם יש הבדל בין בית ספר טוב לבין בית ספר מעולה, לא בין בית ספר גרוע לבין בית ספר טוב.

רמי הופנברג: כל בתי הספר, גם בית ספר גורדון, בסך הכול במושגים ארציים הם בתי ספר טובים, גם אם בית ספר גורדון הוא בהרבה מהנתונים מתחת לממוצע הארצי והמקבילות שלו הן מעליהם.

רמי הופנברג: גם מבחינת הנתונים בית הספר הוא פחות טוב וגם ההורים לא באמת רוצים להיות שם.

רמי הופנברג: הם רוצים בית ספר אחר.

רמי הופנברג: צריך לזכור, שתהליך הסגירה כבר נמצא בעיצומו, זאת אומרת: כבר שנה שנייה שלא רושמים ילדים לבתי-הספר.

רמי הופנברג: בעצם נשארו ארבעה שנתונים, ואני גם לא רואה איך מכריחים תלמידים לחזור לבית הספר.

רמי הופנברג: אחד הדברים ששמים על השולחן הוא פעילות אחר-הצהרים של עמותת עולים.

רמי הופנברג: במסגרתה ניתנים כל השירותים.

רמי הופנברג: ראש העיר אישית דואג לעמותה הספציפית הזאת ומוודא שנפתחות הדלתות בכל בית ספר, כולל בבית הספר האלטרנטיבי.

רמי הופנברג: כל מה שעושים אחר הצהרים בבית הספר הזה אפשר לעשות בכל בית ספר אחר.

רמי הופנברג: כמובן שהכול תלוי ברצונם של התלמידים להירשם.

רמי הופנברג: אנחנו ניתן כל סיוע לעמותה שפועלת שם לפעול גם במקום האלטרנטיבי ובכל מקום אחר.

מיכאל מלכיאור: מה ההחלטה לגבי מקום הלימוד של הילדים?

רמי הופנברג: חילקנו את ההחלטה לשני חלקים.

רמי הופנברג: לגבי ילדי כיתות א' שנרשמים מחדש, יש שינוי של כל אזורי הרישום לכל בתי הספר.

רמי הופנברג: אמרנו לילדים שלומדים היום בבית הספר, שכל הורה שרוצה לבחור כל בית ספר בעיר יכול, כי יש מקום בבתי הספר.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת שלא יהיו קרוונים?

רמי הופנברג: כל ההורים רוצים לעבור לבית ספר עין גנים, כי קודם כל זה בית הספר הסמוך במרחק של כ-200 מטר דלת מול דלת, ושנית מדובר באחד מבתי הספר הטובים בארץ ששמו הולך לפניו וכל ההורים רוצים לעבור לשם.

רמי הופנברג: ייצא מצב שבו בתקופת המעבר בית הספר יהיה יחסית גדול, לא בהכרח הרבה ילדים בכיתה כמו הרבה כיתות.

רמי הופנברג: לכן לפחות שתי כיתות נצטרך להציב בקרוונים.

רמי הופנברג: ההורים שותפים לעניין ומוכנים לזה, אין עם זה שום בעיה.

רמי הופנברג: בבית-הספר יש כיום כ-500 תלמידים, ויצטרפו אליהם עוד כ-180 תלמידים.

רמי הופנברג: הכיתות יהיו משותפות לחלוטין, זאת אומרת: לא יהיה מצב שתהיה כיתה - למעט תלמידי כיתה ו' שבעצמם ביקשו להישאר בכיתה שלהם, כי זאת שנה אחרונה – של ילדי גורדון ושל ילדי עין גנים.

רמי הופנברג: גם ועד ההורים של עין גנים הסכים שמאחדים את אזורי הרישום, אז אנחנו מחלקים את הכיתות מחדש, כך שהילדים יהיו משולבים בכיתות עם שילוב מלא של כל אזורי הרישום של בית הספר.

רמי הופנברג: כשאנחנו ביצענו את תהליכי הסגירה עם עוד הרבה פרטים שלא ניכנס אליהם כרגע, ועד ההורים של בית-הספר הזמין כל מי שרוצה מוועדי ההורים של הכיתות או מההורים בכלל להיות שותף בדיונים ולהעלות בקשות.

רמי הופנברג: הסכמנו לקבל פחות או יותר כל מה שביקשו מאתנו בתהליך הסגירה, קודם כל כי תהליך כזה בכל זאת הוא תהליך שיש בו מידה של זעזוע.

רמי הופנברג: אנחנו הולכים לקראת התלמידים וההורים בכל מה שהם רוצים.

רמי הופנברג: אין לנו שום בעיה לעשות את זה, כי מדובר בקבוצה קטנה יחסית של ילדים.

גינאדי ברושבסקי: אני ראש האגף לקליטת עלייה וחבר מועצת העיר כבר קדנציה שנייה.

גינאדי ברושבסקי: תודה שהזמנתם אותי לדיון.

גינאדי ברושבסקי: ראשית אני רוצה לפתוח בכמה דברים שהם לא ממש מדויקים בלשון המעטה, שרמי הציג אותם.

גינאדי ברושבסקי: קודם כל, לא היה שום דיון במועצת העיר לגבי סגירת בית ספר וספציפית לגבי בית ספר גורדון.

גינאדי ברושבסקי: בידיי שני מכתבים מאתמול גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, שלשמחתי כולם תומכים בקיומו של בית הספר.

גינאדי ברושבסקי: תוך שבוע ימים ראש העיר חייב לכנס את מועצת העיר.

גינאדי ברושבסקי: הרבה זמן לא קרה שגם הקואליציה וגם האופוזיציה בפתח-תקווה מתנגדות לסגירת בית הספר.

מיכאל מלכיאור: למה עושים את זה עכשיו?

מיכאל מלכיאור: זאת החלטה שכבר נפלה לפני שנתיים.

גינאדי ברושבסקי: אז זאת הבעיה, כי שום החלטה לא נפלה לפני שנתיים.

גינאדי ברושבסקי: רמי מציג את הדברים כאילו הלכו לשני בתי ספר והחליטו לסגור את בית הספר הקטן יותר.

גינאדי ברושבסקי: קשה לי אפילו להתייחס לדברים כאלה.

גינאדי ברושבסקי: ביקשתי גם אתמול מבן-שמחון, ראש מינהל החינוך, להראות לי איזו החלטה.

גינאדי ברושבסקי: כולם מפילים את האשמה על מינהל החינוך ואמרו שיזרמו לפי מה שוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת תחליט.

גינאדי ברושבסקי: תראו לי את המסמך שמשרד החינוך מכריח אתכם לעשות את זה.

גינאדי ברושבסקי: אין שום מסמך.

גינאדי ברושבסקי: קודם כל, אין שינויים דמוגראפיים.

גינאדי ברושבסקי: שנית, יש כאן שינויים דמוגראפיים ו- מכאן אין יותר שינויים?

גינאדי ברושבסקי: אלה אותם בתי ספר.

גינאדי ברושבסקי: בסך הכול באזור כולו יש 2,000 ילדים נכון לעכשיו.

גינאדי ברושבסקי: יש לי גרפים של משרד החינוך ועיריית פתח-תקווה.

גינאדי ברושבסקי: נכון לעכשיו בית-הספר צריך להכיל 700 ילדים וצריך להיות בית-הספר הכי גדול.

גינאדי ברושבסקי: מי שצריך להיסגר לפי הנתונים ב-2010 אולי זה בית-ספר עין-גנים.

גינאדי ברושבסקי: באופן מלאכותי שינו את אזורי הרישום.

גינאדי ברושבסקי: מפנים את הילדים האלה מבית-ספר גורדון, מהרחובות הסמוכים, לבית-ספר ש-1,000 ילדים לומדים בו, שלושה או ארבעה קילומטר מבית-הספר.

גינאדי ברושבסקי: אם תיקח את הרשימות של כל הילדים מהכיתות האלה, תתפלא ותראה שכל הילדים לא גרים באזור הזה.

גינאדי ברושבסקי: חבר הכנסת אלכס מילר דיבר גם עם המורים וגם עם ההורים.

גינאדי ברושבסקי: יש מכתב שנכתב אתמול על ידי המורים.

גינאדי ברושבסקי: הם שלחו מכתב לראש מינהל החינוך, סגן ראש העיר, ואמרו שהם לא היו מודעים לזה, אלא שמעו על כך מהעיתון.

גינאדי ברושבסקי: כל שבוע יש תמונה בעיתון, שמתחתיה כתוב "סוגרים בית-ספר" בלי לכתוב איזה.

גינאדי ברושבסקי: זה לא יאומן, אבל פשוט מכניסים אותם ללחץ.

גינאדי ברושבסקי: חברי הכנסת אתמול גם דיברו אתו ולא קיבלו תשובות.

גינאדי ברושבסקי: הוא אמר "החלטנו", וכששאלנו מי החליט, גם הוא לא יכול היה להגיד לי.

גינאדי ברושבסקי: יבשו בית ספר, שינוי את אזורי הרישום ובצעד חד-צדדי העבירו אותם למקום אחר.

גינאדי ברושבסקי: חבר הכנסת שאל אתמול את ראש העיר מה המדיניות של ההעברה מבית ספר אחד לאחר.

גינאדי ברושבסקי: הוא אמר "אנחנו לא מאשרים".

גינאדי ברושבסקי: שאלתי אותו "אם יש לי ילדה שנרשמה לבית-ספר שמעוני ורוצה לעבור לעין-גנים, האם תאשר לה את המעבר?

גינאדי ברושבסקי: " הוא אמר "בשום פנים ואופן".

גינאדי ברושבסקי: כששאלתי אותו לגבי בית-ספר גורדון, הוא אמר "טוב, את גורדון כבר החלטנו לסגור".

גינאדי ברושבסקי: איך זה?

גינאדי ברושבסקי: בגלל שיש שם 80% עולים חדשים?

גינאדי ברושבסקי: רמי, מרוב עיסוק בכל הדברים האלה, אתם כבר מבינים שעולים נחשבים אלה שהגיעו מ-1989 ועד היום, אפילו אלה שנולדו כאן.

גינאדי ברושבסקי: אבל רמי עדיין מדבר על ה-3% שהגיעו לכאן משנת 2002 או 2003.

מיכאל מלכיאור: לפי מה שהוא אומר, מדובר על 15%.

גינאדי ברושבסקי: אני רוצה לשאול את רמי – גם שאלתי אותו אתמול ולא קיבלתי תשובה – מתי בפעם האחרונה ביקרת בבית הספר ומתי דיברת עם המנהלת.

גינאדי ברושבסקי: אתה כל הזמן שאין לבית הספר הישגים.

גינאדי ברושבסקי: קודם כל, מה עשית כדי לשפר את ההישגים?

גינאדי ברושבסקי: תענה לי, כי אתמול גם לא ענית על השאלות שלי.

מיכאל מלכיאור: האם לפי הרושם שלך ולפי ההיכרות שלך את בית הספר ואת אוכלוסיית בית הספר הם כן היו מעוניינים להישאר בבית הספר?

גינאדי ברושבסקי: בטח, הם הזמינו אותנו.

גינאדי ברושבסקי: היו"ר מיכאל מלכיאור: יכול להיות שמישהו מזמין, אבל זה לא אומר שזה מבטא את דעת כלל ההורים שם.

גינאדי ברושבסקי: מדובר ב-80%, רוב ההורים.

גינאדי ברושבסקי: אני כל יום שם.

מיכאל מלכיאור: לכן אני רוצה לשמוע.

מיכאל מלכיאור: אם יחליטו היום להמשיך לקיים את בית-הספר, האם לדעתך לא תהיה נשירה מבית-הספר והרוב הגדול של התלמידים ירצה ללמוד שם?

מיכאל מלכיאור: האם יהיו תלמידים נוספים שיירשמו גם לשנה הבאה לבית-הספר?

גינאדי ברושבסקי: ממש כך.

גינאדי ברושבסקי: אמרת עכשיו שמדיניות עיריית פתח-תקווה היא לא להעביר את הילד מבית-ספר לבית-ספר.

גינאדי ברושבסקי: יש 2,000 תלמידים בסך הכול, אז מחלקים אותם בין בתי-הספר.

גינאדי ברושבסקי: דיברו על מחוננים, זה בכלל לא קשור לאזור.

גינאדי ברושבסקי: אם אפילו יחליטו לסגור, השטח שלו הרבה פחות גדול מעין גנים.

גינאדי ברושבסקי: אם אמרת שהוועדה תחליט או תמליץ – אני לא יודע מה הסמכויות של הוועדה – זו תהיה ההזדמנות שלנו להוכיח, שבאמת משקיעים בחינוך ומשתפים פעולה עם כל העירייה.

גינאדי ברושבסקי: אני אומר לך את האמת, לולא תמיכת מפלגת "ישראל ביתנו", אני לא ממש רואה את ההתלהבות של כולם לעזור לעולים, עם כל הכבוד.

מיכאל מלכיאור: יש עוד כמה חברי כנסת שרוצים את טובת העולים.

גינאדי ברושבסקי: אני מדבר על עיריית פתח-תקווה.

גינאדי ברושבסקי: אני חוזר שאין שינוי דמוגראפי.

סופה לנדבר: הוא בעצמו אמר שזאת רגולציה.

סופה לנדבר: אני לא עושה פרשנות משל עצמי.

סופה לנדבר: כחברת כנסת מותר לי להגיד מה שאני מבינה.

גינאדי ברושבסקי: אבל החלק של עין גנים מזדקן מבחינת האוכלוסייה.

גינאדי ברושבסקי: מלבד זאת, בצמוד לבית-ספר גורדון בונים כ-200 יחידות דיור.

גינאדי ברושבסקי: לאן ילכו הילדים האלה?

גינאדי ברושבסקי: גם בנו לפני כחצי שנה שלושה בניינים, כ-200 יחידות ועוד 100 בדרך, אז לאן ילכו הילדים האלה?

ליה שמטוב: לקרוואנים.

סולי נתן: ראשית, אני רוצה לברך את הכנסת ואת חברי הכנסת ביום ההולדת שלה.

סולי נתן: ט"ו בשבט זה חגה של הכנסת.

סולי נתן: ברכות לכולם.

סולי נתן: אנחנו תמיד שמחים לארח גם חברי כנסת וגם שרים במחוז שלנו, וכמובן את האנשים המכובדים האחרים שנושקים לעשייה החינוכית.

סולי נתן: אשמח מאוד שבעתיד ובהווה, כשחברי הכנסת יגיעו לביקור בבתי הספר, הם יתאמו אתנו.

סולי נתן: אנחנו נקבל אותם בסבר פנים יפות, נלווה אותם ונדריך אותם.

סולי נתן: אני בטוחה שגם יחד עם הרשות המקומית, הביקור יהיה הרבה יותר מקצועי ויהיו נתיבים שנוכל להגדיר ולקיים דיאלוג על אותם נתונים, שאולי היום אנחנו חלוקים עליהם.

מיכאל מלכיאור: חברי הכנסת כמובן יכולים לתאם הכול, אבל הם יכולים גם לבוא בלי לתאם.

מיכאל מלכיאור: זאת גם זכות של חברי כנסת לבוא ולהתרשם לבד.

מיכאל מלכיאור: אחר כך, כמובן, אם הם רוצים לקדם דברים, ברור שהם צריכים לשמוע וללמוד מכל הצדדים.

סולי נתן: נכון.

סולי נתן: אני אמרתי שאכן זה כך, ואנחנו תמיד גם נשמח לארח אותם במחוז כולו.

סולי נתן: אני תמיד אשמח להתלוות כמנהלת מחוז לחברי כנסת ולשרים.

סולי נתן: לאו דווקא שרת החינוך, אלא שרים רבים מגיעים אלינו, ואנחנו מקבלים אותם בסבר פנים יפות.

סולי נתן: זאת משאלה, אבל בוודאי הם רשאים להגיע לבד, כי גם כך יקבלו אותם בסבר פנים יפות.

סולי נתן: אני לא צריכה לחזור על הדברים, כי הדברים ברורים, דיאלוג עם המחוז הוא תמיד דיאלוג פורה.

סולי נתן: הליך של סגירת בית-ספר הוא הליך מסודר.

סולי נתן: ההליך הזה החל לפני שנתיים, וזו לא גחמה של רשות או של משרד.

סולי נתן: חוברים פה יחד גם רשות, גם אגף המיפוי אצלנו במשרד החינוך שנותן את המיפוי לטווח קצר וארוך של המצב הדמוגראפי של אותו יישוב.

סולי נתן: ההחלטה על סגירת בית-הספר נפלה לפני שנתיים על-ידי אגף המיפוי של משרד החינוך יחד עם עיריית פתח תקווה.

אלכס מילר: אפשר לראות את ההחלטה?

סולי נתן: אני בטוחה שההחלטה אצל רמי.

גינאדי ברושבסקי: אני בעיריית פתח-תקווה, שם אין שום החלטה.

סולי נתן: אני אמשיך, ואחר כך נמציא את המסמך.

מיכאל מלכיאור: לא תמיד בהכרח מביאים את זה למועצת העיר.

גינאדי ברושבסקי: לפחות לידיעתה.

סולי נתן: אני עכשיו עוסקת בעניינים הפורמאליים בין משרד החינוך לבין העיר בהליך של סגירת בית-הספר.

סולי נתן: ההליך הזה היה לפני שנתיים, ועל בסיס ההליך הזה לא פתחו בשנת הלימודים תשס"ז כיתות א'.

סולי נתן: זאת אומרת שההליך הזה היה ידוע לכולם.

סולי נתן: מעולם ולעולם לא יקרה מצב, שלא נפתח כיתות א', שזאת התשתית של גידול בית-ספר, אם אין איזושהי כוונה לאיזושהי תוכנית ברורה לכולם.

סולי נתן: ההחלטה נפלה, וההליך הוא הליך מקצועי.

מיכאל מלכיאור: אם יש בבית-הספר הסמוך משם 531 תלמידים ועכשיו בונים בנייה חדשה באזור, ויש בלי כיתות א' - ועם מסר שכנראה יצא לפני שנתיים, שזה בית ספר שעומדים לסגור אותו - עדיין 230 תלמידים בבית הספר, מה השינוי הדמוגראפי הגדול?

מיכאל מלכיאור: למה לא היו יכולים להתקיים שני בתי-ספר עם 400, 450 תלמיד כל אחד, אחד ליד השני ולחיות בשלום זה לצד זה כשכולם היו מרוצים?

סולי נתן: אנחנו עובדים במשרד על בסיס נתונים.

סולי נתן: הנתונים של מומחים במשרד הם של אגף המיפוי, שנותן לנו תמונה לטווח קצר וארוך של מספר שנים, אפילו של חמש שנים ולפעמים יותר.

סולי נתן: על בסיס זה אנחנו פועלים.

סולי נתן: המשרה והתפקיד של האנשים האלה הם מאוד רציניים.

מיכאל מלכיאור: האם ההחלטות מתקבלות רק על בסיס אגף המיפוי, או שאתם מסתמכים גם על העובדה שמדובר באפיונים מאוד ייחודיים בגלל כמות העולים?

מיכאל מלכיאור: זה לא מקרה שכל העולים באים לבית-ספר כזה.

מיכאל מלכיאור: הם כנראה מרגישים שבית-הספר מעשיר אותם.

מיכאל מלכיאור: אלה אולי נתונים לא פחות חשובים.

סולי נתן: אני משערת שהיה דיאלוג כזה עם המחוז.

מיכאל מלכיאור: מה זה משערת?

סולי נתן: היה דיאלוג בעניין הזה עם המחוז, ואני בהחלט משערת ששמו את הדיונים האלה על שולחן הדיונים.

סולי נתן: אני מנהלת מחוז חדשה, אבל יש לי כמובן אחריות על מה שקורה במחוז שלי.

סולי נתן: כמובן שהכנתי שיעורי בית.

סולי נתן: אני יודעת שאכן היו ישיבות משותפות של המחוז.

סולי נתן: מנהלת המחוז הקודמת הייתה שותפה לתהליך הזה, הפיקוח היה שותף לתהליך הזה, אגף המיפוי היה שותף לתהליך הזה וגם העירייה שותפה לתהליך הזה.

דוד רותם: המשתמשים גם שותפים לתהליך?

סולי נתן: בוודאי, יושב-ראש ועד ההורים תומך.

סופה לנדבר: אבל אם החלטתם לסגור את בית-הספר לפני שנתיים, למה אחרי שנתיים לא הכנתם את התשתיות ולא קיבלתם את האישורים לבנות כיתות נוספות?

סופה לנדבר: הרי אתם מעבירים את הילדים לצריפים.

רמי הופנברג: אנחנו לא מעבירים את הילדים לצריפים.

רמי הופנברג: יהיו רק שתי כיתות בקרוונים.

רמי הופנברג: הסיבה היחידה שזה קורה היא שהתלמידים רוצים דווקא את בית-הספר הזה.

רמי הופנברג: אני רוצה להזכיר, שהתהליך לפני שנתיים החל על-פי בקשת ועד ההורים של בית-הספר.

אלכס מילר: אתה חוזר על אותו דבר, אין שם אחד שמדבר ברוסית בוועד ההורים של בית הספר.

אלכס מילר: אין אף עולה בוועד ההורים.

סולי נתן: ועד ההורים נבחר.

רמי הופנברג: חבר הכנסת אלכס מילר, ועד ההורים העביר בבית-הספר שאלון, כולל שאלון ברוסית, שיש לי עותק שלו כאן, כך שגם העולים החדשים יחסית יכולים היו להבין על מה מדובר.

רמי הופנברג: רוב התשובות שהוא קיבל היו לסגור את בית-הספר.

רמי הופנברג: היו הליכים רציניים, מסודרים ודמוקרטיים.

סולי נתן: כרגע בבית-ספר גורדון יש תשע כיתות, תשע כיתות עם מספר תלמידים מאוד קטן.

סולי נתן: 234 תלמידים זה בית ספר מאוד מאוד קטן, ואנחנו במשרד היינו צריכים לתחזק את בית-הספר עם הרבה מאוד שעות להשלמת משרות.

מיכאל מלכיאור: טוב מאוד.

סולי נתן: טוב מאוד לטווח קצר, אבל לטווח ארוך הילדים יוצאים בסוף נפסדים מבתי-ספר קטנים, מפני שמה שאנחנו יכולים לתת לכיתות שהן קטנות מאוד ולבית-ספר קטן מבחינת שעות התקן והשעות הדיפרנציאליות לא מאפשר לתת לבית-הספר איזושהי חיות.

מיכאל מלכיאור: הממוצע של תלמידים בכיתה הוא מעל ל-25, וזה אחרי שיש מסר במשך שנתיים, שכדאי לעזוב את המקום הזה, כי הוא עומד להיסגר.

מיכאל מלכיאור: זה לא שפתאום יש כיתות של 15 או 10 תלמידים.

סולי נתן: עד כמה שידוע, ועכשיו גם מחזק את דעתי רמי, זה אזור רישום.

סולי נתן: באזור רישום אין בחירה.

סולי נתן: לכל כלל יש יוצא מן הכלל.

סולי נתן: אזור בחירה מחייב את התושבים ללמוד בבית-הספר הספציפי, שמתוחם על ידו.

סולי נתן: נכון שיש מקרה אחד, שניים או שלושה – אני לא יודעת אם בבית-ספר גורדון זה כך - - -

מיכאל מלכיאור: אבל אם בשנתיים הללו לא היה מועבר המסר הזה, אני מניח שהממוצע היה 30 תלמידים.

סולי נתן: זה אזור רישום, אין בחירה.

רמי הופנברג: בשנה האחרונה שרשמנו כיתה א', 25 ילדים ביקשו לעבור וסירבנו.

רמי הופנברג: כשאמרתי רגולציה, אמרתי להפך, לא להוציא אותם, אלא להשאיר אותם.

רמי הופנברג: אני משאיר אותם בכוח, למרות שהם רוצים ללכת לבית-ספר אחר, כי אני אומר להם שכל עוד לא החליטו לסגור, אני לא יכול להוריד את המספרים.

דוד רותם: כמה כיתות יש בעין גנים?

סולי נתן: 16 כיתות.

אלכס מילר: כמה מהילדים שלומדים בעין גנים הם מאזור רישום של בית-ספר גורדון?

רמי הופנברג: בודדים.

רמי הופנברג: אנחנו לא נותנים העברות.

רמי הופנברג: בכיתה א' כבר יש יותר, כיוון שהן כבר נסגרו.

רמי הופנברג: אנחנו אל נותנים העברות בין אזורי הרישום.

רמי הופנברג: יש ועדה שדנה במקרים ספציפיים, כי יש כל מיני כללים כלל-עירוניים לגבי אנשים שעוברים דירה ושיש להם בעיות מיוחדות.

רמי הופנברג: בודדים עוברים את המסננת של הוועדה.

רמי הופנברג: מבחינתנו, זה סכר.

רמי הופנברג: אנחנו במערכת ציבורית, ובעיר שבה הציבור יודע את זכויותיו, אם 25 ביקשו לעבור ואני מאפשר לאחד או לשניים לעבור, אלה צריכים להיות מקרים שעומדים במבחן ציבורי מאוד משמעותי.

סולי נתן: נכון, אתה מבין שהרישום ואזור הרישום הם באחריות ובסמכות העירייה.

סולי נתן: אני רוצה לומר כמה דברים על בית-ספר גורדון.

סולי נתן: הנתונים על בית-ספר גורדון הם חד-משמעיים.

סולי נתן: אני לא אתן בדיוק את הנתון המדויק, אלא אומר באופן כללי, שלפי התוצאות של המיצ"ב, שהן תוצאות אובייקטיביות לגבי אקלים בית-הספר, אנחנו רואים שתלמידים שבעי רצון מבית-הספר מתחת לממוצע הארצי בצורה דרסטית.

סולי נתן: בעיות האלימות בבית-הספר הן מעל לממוצע הארצי בצורה דרסטית.

סולי נתן: אנחנו ממש לא שמחים עם הממוצע הארצי, אבל התוצאות הן מעל לממוצע הארצי.

סולי נתן: האם לתלמידים יש יחסים טובים עם המורים?

סולי נתן: התוצאה היא נמוכה ביותר בצורה דרסטית לעומת הממוצע הארצי.

סולי נתן: האם למורים יש יחסים טובים עם התלמידים?

סולי נתן: מתחת לממוצע הארצי.

סולי נתן: האם המורים שבעי רצון מעבודתם?

סולי נתן: מתחת לממוצע הארצי.

סולי נתן: האם למורים יש מוטיבציה לעבודה?

סולי נתן: מתחת לממוצע הארצי.

סולי נתן: האם יש מריבות רבות?

סולי נתן: הרי היום אנחנו מדברים על אלימות בית כותלי בית-הספר.

סולי נתן: יש מריבות רבות ומקרי אלימות בקרב התלמידים מעל לממוצע הארצי, יש מורים מעליבים יותר מהממוצע הארצי ותלמידים פוחדים לבוא לבית-הספר יותר מהממוצע הארצי.

מיכאל מלכיאור: יש מורים שהם אלימים?

סולי נתן: לצערנו, כן.

סולי נתן: אנחנו עובדים על בסיס נתונים ואנחנו שקופים.

סולי נתן: אם אנחנו לא נדע איפה אנחנו נמצאים, גם לא נוכל לטפל ולמנוע את הדברים הללו.

סולי נתן: אחד הדברים הקשים ביותר זה כאשר מורים מעליבים ופוגעים בתלמידים.

סולי נתן: אנחנו לא נסכים לזה בשום פנים ואופן.

סולי נתן: כשיש נתונים חד-משמעיים, לא של תחושות בטן, בהשוואה למדינת ישראל ובהשוואה למחוז, אני מוכרחה להגיד לכם שהנתונים גרועים מאוד לצערי הרב.

זבולון אורלב: יש לי הצעה לסדר.

זבולון אורלב: מכיוון שאין מחלוקת שמועצת העיר לא דנה ולא החליטה בעניין, מדוע ועדת החינוך, התרבות והספורט צריכה לקיים דיון?

זבולון אורלב: בוא נחזיר את הבעיה למועצת העיר, שתדון ותחליט בעניין הזה.

זבולון אורלב: אגב, כך החלטנו גם במקרה הקודם שעסקנו בפתח-תקווה.

זבולון אורלב: הוקמה אז ועדת משנה.

זבולון אורלב: החזרנו את הבעיה למועצת העיר.

זבולון אורלב: היא המנהיגות המקומית, שיודעת מה האקלים ומה הבעיות.

זבולון אורלב: יבואו אנשי משרד החינוך ואנשי המקצוע, ייטענו טענות לכאן ולשם ותחליט מועצת העיר.

זבולון אורלב: אם יהיה ערעור, נוכל אנחנו לדון בזה, אבל למה צריך להקדים דיון של מועצת העיר?

מיכאל מלכיאור: אני ממש לא מכיר את הבעיות הפנימיות, אבל כנראה שנפלה החלטה שהשבוע סוגרים את בית-הספר, לפני שמועצת העיר דנה בזה.

מיכאל מלכיאור: בעקבות הדיון שלנו והקביעה שאנחנו נדון בזה, היא החליטה להתכנס ולדון בזה.

מיכאל מלכיאור: לכן אני חושב שחשוב שנלבן עד תום את העניין.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שההחלטה שלנו צריכה להיות מה שאתה מציע, אבל אני מציע שנשמע את כל הגורמים.

זבולון אורלב: אם הם כבר באו, נשמע אותם.

מיכאל מלכיאור: לא משום שהם באו, אלא משום שזה חלק מהתפקיד שלנו כוועדת חינוך, תרבות וספורט.

מיכאל מלכיאור: כשתהליכים טבעיים שהיו צריכים לקרות, במקרה הזה בפתח-תקווה, לא קרו, אנחנו צריכים להיכנס לעניין.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם מבחינת החוק מועצת עיר צריכה להחליט על סגירת בית-ספר, אבל אם אין מחלוקת, אני מציע שמה שאנחנו נמליץ כהצעה לסדר זה שנחזיר את הבעיה למועצת העיר שתחליט בעניין הזה.

גינאדי ברושבסקי: גם לכם יש דעה.

זבולון אורלב: אני לא מכיר את הבעיה.

ורדה דיאמנט גרנות: שלום לכם.

ורדה דיאמנט גרנות: שמי דוקטור ורדה דיאמנט גרנות.

ורדה דיאמנט גרנות: אני מנהלת בית-הספר במשך 18 שנה.

ורדה דיאמנט גרנות: הדוקטורט שלי הוא מאוניברסיטת בר-אילן בספרות עם ישראל.

ורדה דיאמנט גרנות: האמת היא שכאשר התייעצתי עם אנשים לגבי ישיבות מסוג כזה, הפחידו אותי ואמרו לי שלא נותנים לדבר.

ורדה דיאמנט גרנות: כשעלתה השאלה מה הנושא, הבנתי שמדובר בשטח בית-הספר וגודלו.

ורדה דיאמנט גרנות: אמרו לי תבואי עם מפות.

ורדה דיאמנט גרנות: אמרתי להם שאני הולכת לוועדת החינוך, התרבות והספורט, לא לוועדת וינוגרד.

ורדה דיאמנט גרנות: הבנתי שמוקצה לי זמן קצר לדבר על העניין.

ורדה דיאמנט גרנות: לכן ברשות

ורדה דיאמנט גרנות: כם אקרא את דבריי מהכתב, כדי לא להתפרס ולהיות ממוקדת.

ורדה דיאמנט גרנות: אני כותבת להורים, למורים ולצוות העובדים שלי: בוודאי נודע לכם דרך המקומונים ודרך רכילויות, שעומדים לאחד - תמיד כתוב בכל המכתבים לאחד ולא לסגור - את בתי-הספר עין גנים וגורדון, אבל אף פעם לא אמרו היכן, לא בעיתונים, לא בפרוטוקול ישיבה, כמו גם לא בהזמנה לישיבה בנושא.

ורדה דיאמנט גרנות: מכיוון שמעט הורים ומורים, כולל אותי, היו שותפים למהלך, ברצוני להבהיר לכם כמה דברים.

ורדה דיאמנט גרנות: אחד - אין פסול בהתייעלות.

ורדה דיאמנט גרנות: אין ספק שבתי-ספר עין גנים וגורדון יכולים להפוך לבית-ספר אחד.

ורדה דיאמנט גרנות: אמרתי את זה לראש העיר, לסגן ראש העיר, להורים ולמורים.

ורדה דיאמנט גרנות: השאלה היא רק היכן עושים את זה פיסית.

ורדה דיאמנט גרנות: ההיגיון אומר, שאם מאחדים שני בתי-ספר, כדאי לטובת התלמידים לעשות את זה בבית-הספר היותר גדול.

ורדה דיאמנט גרנות: ברור שבית-ספר גורדון כפול בגודלו, הן במבנים, הן בכיתות והן בחצרות.

ורדה דיאמנט גרנות: עוול גדול ייעשה למספר כה גדול של ילדים בגיל בית-ספר יסודי, הזקוקים למרחב, שיהיו כלואים בחצר.

מיכאל מלכיאור: האם בית-ספר גורדון כפול בגודלו?

ורדה דיאמנט גרנות: לא באתי עם מפות.

זבולון אורלב: לכן בדיוק חשבתי שלא כדאי.

רמי הופנברג: אני אתן את התשובות, אני פשוט לא רוצה להפריע לה.

ורדה דיאמנט גרנות: שני הילדים שלי למדו בבית-ספר עין גנים, הבית שלי הוא שם.

ורדה דיאמנט גרנות: היום אני לא גרה שם, אבל שני הילדים שלי הם בוגרי בית-ספר עין גנים.

ורדה דיאמנט גרנות: זה בית-ספר נהדר וכל מה שמספרים פה עליו הוא נכון, אבל העובדות הן שבבית-ספר עין גנים יש שני מבנים ובבית-ספר יש ארבעה, בבית-ספר עין גנים יש חצר אחד ובבית-ספר גורדון יש חמש חצרות.

ורדה דיאמנט גרנות: בכל יום נעשים בארץ מעשים לרעת האוכלוסיות החלשות, ובמקרה שלנו, רובה של אוכלוסיית בית-הספר הם עולים חדשים ומעוטי יכולת.

ורדה דיאמנט גרנות: בשנים האחרונות הגענו בבית-הספר למצב אליו שואפים כולם, כיתות קטנות ומטופחות, חצרות רחבות ידיים, השקעה בחיצוניות, כל הכיתות ממוזגות, לכל תלמיד יש לוקר אישי, ולא פחות חשוב, התוצאות הכי טובות של תלמידינו בחטיבה ובתיכון.

ורדה דיאמנט גרנות: חבל לתת יד שתקלקל את זה.

ורדה דיאמנט גרנות: ועד ההורים יודע, שהכול נעשה משיקולים פוליטיים ומקומיים ומשיקולי נדל"ן ומשקרים לו במצח נחושה, ששטח עין גנים גדול יותר, אך הם חסרי אונים.

ורדה דיאמנט גרנות: גם אני שותפה להרגשתם, למרות שאני ממשיכה לשכנע ולעשות, כולל המכתב הזה והמפגש הזה אתכם.

ורדה דיאמנט גרנות: תקוותי בכל זאת שההיגיון הבריא והלב הטוב של כל הנוגעים בדבר ידאגו לעתיד ילדיכם, כמו גם לצוות המורים והעובדים.

ורדה דיאמנט גרנות: אני מבקשת להסב את תשומת לבכם לעוד מכתב אחד מאתמול.

ורדה דיאמנט גרנות: חבר מועצת העיר, שאני בכלל לא מכירה אותו ולא ראיתי אותו אף פעם, טלפן אליי ואמר שהוא ביקש מהעירייה שתגיד לו מה הגודל.

ורדה דיאמנט גרנות: אמרתי לו שאני לא מוכנה לדבר אתו.

ורדה דיאמנט גרנות: חבר הכנסת מילר טרח והגיע לראות בעיניים את בית-הספר.

ורדה דיאמנט גרנות: הוא ביקר בבית-הספר ואתמול הוציא את המכתב בתום הביקור שלו.

ורדה דיאמנט גרנות: הנידון: ביקור בבית הספר.

ורדה דיאמנט גרנות: בעקבות מכתב התשובה, שקיבלתי ממר הופנברג, יצאתי הבוקר - ב-4 בפברואר 2007 - לביקור בבית-ספר גורדון.

ורדה דיאמנט גרנות: אני חייב לציין שהופתעתי לטובה.

ורדה דיאמנט גרנות: גיליתי בית-ספר מושקע, נקי ומסודר, שירותים חדשים ונקיים בכל בניין, מזגן בכל כיתה, חדר מוסיקה מפואר, חדר מחשבים, חדר מדעים, אולם ספורט משופץ וצבוע, פשוט להתגאות.

ורדה דיאמנט גרנות: בשטח בית-הספר מקלטים גדולים, שש חצרות למשחק, הווילה משופצת ובמצב נהדרת, הכניסה לבית-הספר הינה דרך רחוב כרמלי, שהנו רחוב פנימי ולא סואן.

ורדה דיאמנט גרנות: בית-הספר הוא בית-ספר לדוגמה בכל פרמטר.

ורדה דיאמנט גרנות: הייתי שמח מאוד, אילו ילדיי היו לומדים בבית-ספר כזה.

ורדה דיאמנט גרנות: למה הופתעתי?

ורדה דיאמנט גרנות: אין שום קשר בין המכתב שקיבלתי למצב בשטח.

ורדה דיאמנט גרנות: איציק - הוא כותב את זה לראש העיר - אני מתקשה להבין, מדוע נתת למכתב מכפיש כזה לצאת.

ורדה דיאמנט גרנות: הרי אתה משקיע משאבים רבים בבית-ספר גורדון – וזה נכון, כי רק עכשיו הוא שיפץ את בניין ההנהלה - כולל בשנת הלימודים הנוכחית.

ורדה דיאמנט גרנות: אבקש לברר מתי בפעם האחרונה נערך סיור בבית-הספר על ידי כותב המכתב.

ורדה דיאמנט גרנות: אני מוכן להצטרף לסיור עם מי מהם, כדי שיראו לי למה התכוונו.

ורדה דיאמנט גרנות: התייחסותך בהקדם, תודה רבה.

סטס מיסז'ניקוב: יחד עם חבריי ביקרתי בעיריית פתח-תקווה והשתתפתי בדיון אצל ראש העיר, בהשתתפות ראש מינהל חינוך וסגן ראש העיר ובהשתתפות חבר המועצה גינאדי ברושבסקי.

סטס מיסז'ניקוב: היה לנו קצת יותר זמן להבין את כל העובדות ולשאול שאלות.

סטס מיסז'ניקוב: עכשיו התמונה הרבה יותר ברורה לי ממקודם.

סטס מיסז'ניקוב: קודם כל, גם לי כמו חבר המועצה שדיברת עליו, משהו לא מסתדר.

סטס מיסז'ניקוב: מצד אחד דיברה פה מנהלת המחוז על כך שיש אלימות וצעקות בבית-הספר.

סטס מיסז'ניקוב: האם בגלל הדברים האלה סוגרים בית-ספר?

סטס מיסז'ניקוב: אם בגללם היו סוגרים בית-ספר, היינו צריכים לסגור גם את בתי-החולים, שם המטופלים מתנהגים באלימות כלפי הרופאים.

סטס מיסז'ניקוב: משום מה לא נסגרים בתי-החולים, אלא מטפלים בתופעה.

סטס מיסז'ניקוב: אם לא מטפלים בתופעה, יש פה כשל מערכות עירוני, שאחראי על תחזוקת בית-הספר ועל האווירה שם.

סטס מיסז'ניקוב: אם מצד אחד מוזכר במכתב הזה, שראש העיר משקיע בבית-ספר גורדון ומצד שני אני רואה פה מסקנה של ועדת בדיקה, שכותבת שבית-ספר גורדון במצב פיסי גרוע ושאין מיזוג וזה נמשך שנים על גבי שנים, יש פה כשל מערכות חמור ביותר, שכך מינהל החינוך התייחס לבית-ספר שם למדו 700 תלמידים.

סטס מיסז'ניקוב: איך מינהל חינוך, שאחראי על החינוך בעירייה, מרשה לעצמו להתייחס כך לבית-הספר ולתלמידים שלומדים באותו בית ספר?

סטס מיסז'ניקוב: זה לא ברור לי.

סטס מיסז'ניקוב: איך יוצא כזה מכתב אחרי שנים של תחזוקה לקויה ואחרי שתלמידים סובלים במצב כזה?

סטס מיסז'ניקוב: אם זה לא נכון, למה להוציא מסמכים כאלה?

סטס מיסז'ניקוב: אני עושה הקבלה למה שקורה ברשויות אחרות, וזה לא עוזר לי.

סטס מיסז'ניקוב: גם הייתי חבר מועצה בראשון לציון לפני שנבחרתי לכנסת, שהיא עיר לא קטנה.

סטס מיסז'ניקוב: סגירת בית ספר זו אמנם פררוגטיבה של ראש עיר, זה נכון, אבל אני לא זוכר סיפור של סגירת בית ספר בראשון לציון, שם לא התקיים דיון רציני במועצת העיר, כשראש העיר לא קרא לכל הגורמים המקצועיים, כולל הנהלת העיר וחברי מועצה שהיו מעורבים, כדי ללבן איתם את כל הנושאים שקשורים לסגירת בית-הספר.

סטס מיסז'ניקוב: ראש העיר קרא לי, כשהוא רצה לפתוח כיתות מופת שנועדו לעולים חדשים, על מנת להפחית את כמות העולים שעוזבים לשבח מופת בתל-אביב, כי כמות האנשים שעוזבים לבית ספר שבח מופת בתל אביב גדולה.

סטס מיסז'ניקוב: יש גם סיבה לזה.

סטס מיסז'ניקוב: הוא קרא לי, כמי שמייצג את העולים בעיר, כדי ללבן את פתיחת כיתות מופת.

סטס מיסז'ניקוב: למה בעיריית פתח-תקווה לא נעשה תהליך דומה?

סטס מיסז'ניקוב: למה אי אפשר לקרוא לכל הגורמים המקצועיים, לא רק למינהל החינוך, אלא גם לאלה שמייצגים את העולים בהנהלת העיר, כדי לבדוק את הנושא לעומקו?

סטס מיסז'ניקוב: אני בכוונה אומר דברים בוטים.

סטס מיסז'ניקוב: אתמול דווקא התאפקתי בישיבה אצל ראש העיר, אבל כנראה שלמישהו הפריע מאוד שבפתח תקווה קיים מודל מוצלח, כמו שקיים בתל אביב, של בית ספר שבח מופת, שלשם מעדיפים הורים לתלמידים עולים לשלוח את הילדים שלהם.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא אתעמק בשאלה, למה הם שולחים את הילדים דווקא לבית ספר שבח מופת או לדומיו.

סטס מיסז'ניקוב: בית ספר גורדון זה פחות או יותר המודל של בית-ספר שבח מופת.

סטס מיסז'ניקוב: כנראה שהם נהנים מהאווירה, מהתכנים, מחומר הלימוד ומהמקצועיות של המורים, כי זה האלף-בית.

סטס מיסז'ניקוב: אני עכשיו מחפש בית ספר לילדה שלי שעולה לכיתה א'.

סטס מיסז'ניקוב: אני מחפש אווירה, מקצועיות ותכנים.

סטס מיסז'ניקוב: יש הגדרה מאוד מוזרה בעיריית פתח-תקווה מי נחשב לעולה חדש.

סטס מיסז'ניקוב: אני הגדרה כזאת לא שמעתי מעולם.

סטס מיסז'ניקוב: אתמול כשדיברו אתי על 6%, לא הבנתי על מה מדברים אתי.

סטס מיסז'ניקוב: אחד מדבר על 80% והשני על 6%, איזה פער קיים?

סטס מיסז'ניקוב: הסתבר לי שבעיריית פתח תקווה יש הגדרה אחרת לגמרי ממה שמקובל במדינת ישראל לגבי עולה חדש, מי שהגיע בשנתיים האחרונות.

סטס מיסז'ניקוב: מסתבר שכל המודלים האלה שקשורים לבני-נוער ולילדים עולים שיושבים בפארקים, כשיש בעיית סמים שמתפתחת בקרב אותם ילדים ובני נוער שהגיעו לפני 10, שמונה שנים ושש שנים, זה לא נוגע לפתח-תקווה, כי שם המודלים שונים.

רוברט אילטוב: הם לא מכירים את פקודת העיריות, שיש שם הגדרה ברורה מה זה עולה חדש.

סטס מיסז'ניקוב: שם המודלים שונים, שם עובדים לפי מודלים שונים.

סטס מיסז'ניקוב: מה שקורה בגנים עירוניים וברחובות העיר לא מעניין, העיקר לרוקן מתוכן בית-ספר מוצלח ולהכפיף אותו לעירייה.

מיכאל מלכיאור: אתה חושב שזה בכוונה?

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שכן.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שלרוקן בית-ספר מ-700 איש ל-251 תלמידים ועוד להוציא מכתבים כאלה, שמצב בית הספר רעוע, שמצב אולם הספורט רעוע ושהכביש המוביל לא מטופח ולא להשקיע במשך שנים בבית ספר, נעוצה בזה מחשבה תחילה לרוקן מתוכן את בית הספר.

סטס מיסז'ניקוב: ועוד להגיד שעולים חדשים מוגדרים רק כמי שהגיע לפני שנתיים לארץ?

סטס מיסז'ניקוב: בלשון המעטה, זו חוצפה.

סטס מיסז'ניקוב: שאלתי אתמול, מה המדיניות של עיריית פתח תקווה לגבי העברה מבית ספר אחד לבית ספר שני.

סטס מיסז'ניקוב: דרך אגב, אני חושב שזאת גם חוצפה.

סטס מיסז'ניקוב: זאת צמיתות.

סטס מיסז'ניקוב: אם אני רוצה להעביר את הילדה שלי מבית ספר אחד לשני, למרות שאני לא נמצא שם, אני צריך להיות צמית בעיר שלי?

סטס מיסז'ניקוב: במדינת ישראל אני לא יכול להעביר בחופשיות את הילד שלי?

סטס מיסז'ניקוב: אבל זה סיפור אחר לגמרי.

זבולון אורלב: אתה לא יכול, יש חוק במדינה.

סטס מיסז'ניקוב: יש חוק צמיתות במדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: כששאלתי האם אני רוצה להעביר ילד משמעוני לעין גנים, נאמר לי שאני לא יכול, אבל כששאלתי האם אני יכול להעביר ילד מבית ספר גורדון לעין גנים, התחלת לגמגם, ולא מדובר על כיתות א'-ב' שכבר סגרתם.

סטס מיסז'ניקוב: כנראה שמבית ספר גורדון אפשר להעביר בקלות רבה.

רמי הופנברג: יש גבול גם כמה אפשר לעוות את דבריי.

רמי הופנברג: אני אמרתי במפורש - - -

זבולון אורלב: למה להעליב אנשים?

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת אורלב, אתה לא היית אתמול.

סטס מיסז'ניקוב: עם כל הכבוד, אני השקעתי שעתיים מזמני – ואני לא מצטער על זה - ודיברתי בנימוס עם האנשים ושמעתי את התגובות.

זבולון אורלב: אני מציע להמשיך לדבר בנימוס.

סטס מיסז'ניקוב: אני מדבר בנימוס.

סטס מיסז'ניקוב: אני אנסח מחדש את דבריי, התשובה הייתה מאוד מעומעמת ולא ברורה.

סטס מיסז'ניקוב: למה בקלות כזאת מעבירים ילדים מבית ספר גורדון לבתי ספר אחרים – ושוב אומר שלא מדובר על כיתות א'-ב' - אם לא על מנת לרוקן את בית הספר?

סטס מיסז'ניקוב: אני מסיים בקריאה.

סטס מיסז'ניקוב: זו פררוגטיבה של ראש עירייה לסגור בית ספר, אבל לא בלי דיון מעמיק ולא בלי שאנחנו, לאור כל העובדות והמסמכים שהוצגו כאן, נעשה עבודה רצינית ונמליץ לראש העיר לתקן את הטעות שהוא עומד לעשות.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, קודם כל אני רוצה לברך את חבר מועצת העיר גינאדי ברושבסקי על כך שהביא לדיון של ועדת החינוך, התרבות והספורט נושא, שלדעתי הוא כאוב לא רק למשפחות שילדיהן לומדים בבית הספר, אלא גם לסביבה.

סופה לנדבר: אני מבינה שמדברים על דמוגרפיה, כאשר מדובר בדמוגרפיה נטו.

סופה לנדבר: כאשר מדובר בדמוגרפיה של-200 מטר ממנה מעבירים את הילדים, אני לא מבינה.

סופה לנדבר: אני לא מבינה שמדובר כאן בדמוגרפיה, אלא ברגולציה, וברגולציה במובן לא כל כך טוב ומחמיא למחלקת החינוך ומשרד החינוך בכלל ולא מחמיא למחלקת החינוך בפתח תקווה.

סופה לנדבר: הוסבר לנו ש-25 ילדים זה מעט.

סופה לנדבר: ציניות לא מקובלת עליי, אבל מותר לכם לחייך, ומותר לנו להחליט ולהמליץ למועצת העיר ולראש העיר.

סופה לנדבר: אני לא מבינה איך 25 ילדים בכיתה זה מספר קטן ביותר שאתם לא ממליצים עליו.

סופה לנדבר: אני יודעת ששאיפה של כל מערכות החינוך בכל המדינות היא שמספר הילדים יהיה עד כמה שיותר נמוך כדי להעמיק את הלימודים ואת הידע.

סופה לנדבר: חברים בוועדות שונות יודעים שבכל העולם יש שאיפה, שמספר הילדים בכיתה יהיה עד כמה שיותר נמוך בכיתה.

סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, אני רוצה להבהיר שמעבר ממדינה למדינה זה קשה מאוד, מעבר של משפחה ממדינה למדינה זה משבר, מעבר של ילד ממדינה למדינה זה משבר שקשה לתאר אותו.

סופה לנדבר: אני מדברת על הסבל שעובר אותו ילד, שאביו ואימו חיו ברמה מסוימת במדינה שבה נולדו.

סופה לנדבר: הירידה במצב הסוציו-אקונומי משפיעה על כל המשפחה ועל הילד בפרט.

סופה לנדבר: ההשתלבות בבית ספר מאוד לא פשוטה, אדוני יושב הראש.

סופה לנדבר: יכול להיות שהמשבר הזה בא לידי בדברים שונים: להשתלב במדינה, להשתלב בעיר שבה הם גרים, להשתלב בבית-הספר וללמוד שפה חדשה.

סופה לנדבר: כאשר ילד עובר ממדינה למדינה, הוא מפסיד חומר לימודים ומתחיל ללמוד בבית-ספר בלי בסיס.

סופה לנדבר: מנהל אגף מחלקת החינוך בעיר, אני רוצה לשמוע מה עשיתם לטובת העולים החדשים שהגיעו לעיר.

סופה לנדבר: נאמר שהילדים קשים ואלימים יותר מבתי ספר אחרים.

סולי נתן: דיברתי על רמת האלימות ועל האקלים הבית-ספרי.

רמי הופנברג: לא מדובר על כך שהילד אלים, אלא על האווירה בבית-הספר.

רמי הופנברג: אדוני יושב הראש יודע שמדובר באיכות הצוות.

סופה לנדבר: הבנתי שדובר על אלימות בבית הספר.

סופה לנדבר: אני חושבת שגם חברי הכנסת בוועדה הבינו כך.

סופה לנדבר: אני חושבת שמערכת חינוך במחוז ובעיר צריכה לדעת שכאשר ילד עולה למדינה אחרת והוא צריך להתחיל ללמוד בבית-ספר חדש, אתם צריכים להשקיע בשעות נוספות.

סופה לנדבר: כאשר בבית הספר יש כיתות קטנות, אני חושבת שזה צ'ופר לילדים האלה, כי אז הם יכולים להתחיל ללמוד על בסיס השעות הנוספות ובעבודה אינדיבידואלית.

סולי נתן: למרות הכיתות הקטנות, האקלים הבית-ספרי הוא כזה.

סופה לנדבר: זאת צריכה להיות עבודה סופר אינדיבידואלית, כי כאשר ילד מתחיל ללמוד בבית-ספר, הוא צריך קודם כל לקבל שעות נוספות בעבודה אינדיבידואלית של מורים במקצועות העברית, המתמטיקה, הפיסיקה והאנגלית, אותם מקצועות שהוא הפסיק ללמוד כאשר משפחתו עברה ממדינה למדינה.

סופה לנדבר: אמרתם כאן שיש אלימות בבית הספר.

סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, אם יש אלימות באזור ובבית הספר, אני מתפלאת למה עד כה לא היה דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

סופה לנדבר: זה דבר חמור ביותר, שאנחנו לא צריכים לעבור עליו לסדר היום.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה דבר שהיינו צריכים לדעת קודם, לפחות לפני שנתיים.

סופה לנדבר: אם יש אלימות ומדברים עליה כאן, היינו צריכים לדבר עליה באחת הוועדות שאתה מנהל אותן.

סופה לנדבר: תקנו אותי אם אני טועה, אבל הבנתי שיש כאן שיקול שלא מקובל עליי, שמדובר במגרש שעליו יושב בית הספר.

סופה לנדבר: מדובר במגרש במרכז העיר, ששם כנראה הוועדה לבניין ערים תצטרך בבוא הזמן לאשר את הבנייה של איזשהו מתקן.

רמי הופנברג: זה שטח חום ציבורי.

רמי הופנברג: הטיעון שמישהו זרק, לא נכון.

רמי הופנברג: זה שטח ציבורי שאי אפשר לבנות עליו בנייה פרטית.

רמי הופנברג: הולך להיות שם מתנ"ס אזורי.

רמי הופנברג: זו האשמה לא רק נכונה כלפי העיר והדרך בה היא פועלת, אלא בלתי אפשרי חוקית לבנות במגרש הזה.

סופה לנדבר: אני גם הייתי חברת מועצת עיר.

סופה לנדבר: אני לא מאשימה עכשיו, אבל אני מרגישה שזה השיקול, והשיקול הזה לא מקובל עליי.

רמי הופנברג: הוא לא קיים.

סופה לנדבר: נכון שראש העיר רשאי לסגור את בית הספר, אבל אני חושבת שצריכה לצאת מכאן קריאה לראש העיר ולמועצת העיר לקיים דיון אמיץ, קודם כל מועצת העיר.

סופה לנדבר: לשם כך הם נבחרים ומנהלים את העיר.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה צריך להיות קודם כל במועצת העיר ובהנהלת העיר, ואחר כך נחזור ונקבל את ההחלטות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה צריך להיות כיוון ההחלטה, כפי שגם הציע חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: ברור לי לחלוטין שתהליך סגירת בית-ספר הוא תהליך קשה.

זבולון אורלב: הוא תהליך קשה והוא תהליך בעייתי, כי יש הורים, מורים, תלמידים וקהילה, כך שהדברים כלל לא פשוטים.

זבולון אורלב: לא מסתדרים לי הנתונים של המיצ"ב, כפי שנמסרו על ידי מנהלת המחוז החדשה - וזו הזדמנות לאחל לך הצלחה בתפקיד - עם הנתונים שהביא חבר הכנסת אלכס מילר וכפי שהמנהלת מוסרת אותם.

זבולון אורלב: הדברים האלה לא עולים בקנה אחד ומצריכים בדיקה יותר מעמיקה.

זבולון אורלב: מקובל עליי שהעירייה לא שוקלת כאן שיקולי נדל"ן.

זבולון אורלב: מתוך היכרותי עם עיריית פתח-תקווה, אני לא חושב שאפשר להדביק לעירייה הזאת, שהיא אחת המשקיעות הגדולות בחינוך, כוונות של שיקולים זרים ושיקולי נדל"ן, כי זה נראה לי דבר מופרך מן היסוד.

זבולון אורלב: אני חושב שתפקידה של הוועדה הנכבדה הזאת הוא להעלות נושאים.

זבולון אורלב: אני חושב שטוב עשה יושב-ראש הוועדה, שנענה לפנייתו של חבר-הכנסת אלכס מילר להעלות את הנושא.

זבולון אורלב: מדובר פה באוכלוסיית עולים, בין אם הם עולים ותיקים שנמצאים 15, 16 שנה בארץ, ובין אם הם עולים ממש ממש חדשים.

זבולון אורלב: אם יש הרגשה לקהילת עולים, שנעשה כאן דבר שלא כראוי, הדבר הזה בהחלט כמדינה קולטת עלייה בהחלט מחייב התייחסות.

זבולון אורלב: לכן אני רוצה שוב להציע – ואני מקווה שזו תהיה ההחלטה – לבקש מראש העיר להביא את הנושא הזה לדיון בהנהלת העיר ולאחר מכן למועצת העיר.

זבולון אורלב: מתוך ניסיון, חזקה על מועצת העיר שתקבל את ההחלטה הראויה.

זבולון אורלב: ואם לאחר החלטת העיר מישהו יהיה סבור שהתקבלה החלטה שלא כדין, אפשר לחזור לוועדה.

גדי יפה: קודם כל, אני שמח לשמוע שחברת-הכנסת הנכבדה מדברת על 25 ילדים בכיתה.

גדי יפה: כאב וכנציג הורים אומר שאני מצביע והולך אחרייך באש ובמים בעניין הזה, כי לצערנו הרב המצב הוא שיש 40 ילד בכיתה.

סופה לנדבר: אני אמרתי שיש שאיפה בכל העולם לצמצם את מספר התלמידים בכיתה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדייק, אין החלטה של 40 תלמידים, אלא יש גג של 40 תלמידים, ואנחנו בהחלט, גם כוועדת החינוך, התרבות והספורט, עושים ונעשה כל מאמץ להוריד אותו.

זבולון אורלב: אבל שיטת התקצוב שונתה לפני שנתיים או שלוש, תחת השרה לימור לבנת והמנכ"לית רונית תירוש.

זבולון אורלב: התקבלה שיטת שושני בחינוך היסודי של תקצוב פר תלמיד, שמכתיב ומעודד את משרד החינוך ואת הרשויות המקומיות להגדיל את הכיתות.

זבולון אורלב: זה דיון נפרד.

גדי יפה: לכן אנחנו נשמח מאוד אם יהיו 25 ילדים בכיתה.

גדי יפה: אבל לצערנו הרב בפתח-תקווה, כמו בכל הערים בארץ, מדובר בגג של 40 ילד בכיתה.

גדי יפה: בואו לא ניתמם, הכיתות בארץ הן מאוד גדולות.

גדי יפה: ועד ההורים של בית-ספר גורדון, שחלקו הגדול לא מורכב מעולים חדשים ומדוברי רוסית, אבל הוא נלחם עד טיפת נשמתו האחרונה כדי לא לסגור את בית-הספר.

גדי יפה: במשך שלוש שנים מדברים על סגירת בית-הספר, כאשר לפני שלוש שנים סגרו שני בתי-ספר בעיר, ובית-ספר גורדון היה מיועד לסגירה.

גדי יפה: ועד ההורים נלחם, עד שהוא ראה שאין יותר כוחות למנוע את האיחוד בין גורדון לבית ספר אחר, עין גנים.

גדי יפה: מבחינת ההורים שעשו את המאבק והגישו תביעות לעירייה אחת לאחת, העירייה נענתה לכל התביעות האלה.

גדי יפה: לגבי גודל בית הספר, הייתה ועדה בראשות מנכ"ל העירייה הקודם, שקבעה שבית-ספר עין גנים מבחינת איכות למידה הוא בית-ספר חדשני וגודלו מתאים יותר לקלוט את הילדים.

גדי יפה: הקרוואנים יהיו לשנה הראשונה בלבד.

רוברט אילטוב: הם בגודל דומה.

גדי יפה: אבל הבנייה שלו היא אחרת.

גדי יפה: יש הבדל בין בנייה במדרגות לבין בית ספר שבנוי עם חצר פנימית אחת גדולה.

ורדה דיאמנט גרנות: הוא לא היה בחיים בבית הספר.

גדי יפה: גם מבחינת הנתונים הפיסיים על הנייר, בית-ספר עין גנים גדול יותר.

גדי יפה: הקרוונים יהיו אך ורק לשנה אחת, כיתות ה' ו-ו', בגלל שהתנאי של ההורים היה שהם יהיו יחד.

מיכאל מלכיאור: האם ישבת עם ההורים בבית הספר?

גדי יפה: כן, עם ועד הורים.

גדי יפה: ועד ההורים מייצג את בית הספר.

גדי יפה: מדובר בשלושה הורים מכל כיתה איתם ישבנו.

דורית חגי: אני לא רוצה לדבר על משהו ספציפי, כי תפקידי לדאוג למשרות המורים, וכך אעשה.

דורית חגי: אני רוצה להתייחס לחברת הכנסת סופה לנדבר.

דורית חגי: את נגעת ללבי, כאשר דיברת על מצבו של התלמידים ומאיזו משפחה הוא מגיע.

דורית חגי: כאשת חינוך, אני רוצה לקחת את זה למקום רחב יותר.

דורית חגי: הלוואי ואתם חברי הכנסת הייתם עוזרים לנו, לנציגי מערכת החינוך, לשנות את חוק התקצוב, שבגללו בלתי אפשרי לתת מענה למצוקות של ילדי ישראל.

דורית חגי: אתם התמקדתם בפן של הילדים שבאו כעולים חדשים, אבל כלל ילדי ישראל שבאים מכל מיני משפחות מצוקה זקוקים גם לעבודה אינדיבידואלית, לתשומת לב ולמרחב למידה נאות.

מיכאל מלכיאור: בוודאי תסכימי שאנשים שעלו לארץ, יש להם ממד בעייתי נוסף.

דורית חגי: הייתי מבקשת לקחת את הבעיה שיצאה מהמגזר הזה ולמנף אותה לכל ילדי ישראל, כדי שנהיה מדינה מתקדמת ונאורה עם 25 תלמידים בכיתה.

סולי נתן: משרד החינוך הקים ועדה לשינוי שיטת התקצוב, שאני חברה בה.

סולי נתן: אני מאמינה שאנחנו נעשה את הדברים טוב יותר עכשיו.

מיכאל מלכיאור: כבר שמעתי קצת על התוצאות שלה, אז אני לא בטוח שבנקודה הזאת יש בשורה, אבל אני אשמח לשמוע אחרת.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא לא רק שיטת התקצוב, אלא בקדנציה הקודמת גם כל שעות הרוחב קוצצו, ולכן האפשרות לתת את הטיפול לפני כן בשעות הרוחב נלקח יחד עם התקצוב.

מיכאל מלכיאור: הדברים ידועים לחברי הוועדה.

פניה קירשנבאום: ברור לכולם שאנחנו נמצאים פה מאיזושהי סיבה, והסיבה לכך היא פנייה של אותם הורים, שפנו אלינו בבקשה לטפל בנושא הזה.

פניה קירשנבאום: לכן אני אנסה בקצרה להעלות דברים שלא עלו עד עכשיו.

פניה קירשנבאום: קודם כל, חורה לי שוועד ההורים מייצג צד אחד, כשאנחנו מקבלים הרבה פניות לא לסגור את בית הספר.

פניה קירשנבאום: מדברים על סגירת בית-הספר במשך שנתיים.

פניה קירשנבאום: המצב הדמוגראפי השתנה בשנתיים אלה, כי יש בנייה חדשה.

פניה קירשנבאום: האם התייחסו לבנייה החדשה, שאולי משנה את המצב הדמוגראפי?

פניה קירשנבאום: הדברים של חברת-הכנסת סופה לנדבר גם אותי ריגשו.

פניה קירשנבאום: כשאנחנו מעבירים את הילד כעולה חדש שמצוי במצב סוציו-אקונומי נמוך מבית-ספר מטופח לקרוואן, זה כאילו אנחנו אומרים לו: אתה לא שווה, לקחנו אותך מבית-הספר.

רמי הופנברג: הוא עובר מבית ספר מטופח לבית ספר יותר מטופח.

פניה קירשנבאום: אנחנו נתקלים בילדים האחרים ואחר כך מטפלים בהם בשירות הפסיכולוגי.

פניה קירשנבאום: לפעמים יש דברים שיושבים אצלנו בתת מודע, אבל יוצאים בשטף הדיבור.

פניה קירשנבאום: כשיושב פה מנהל מחלקת חינוך, ואומר "מסיבה חגיגית החלטנו לסגור את בתי הספר", זה חורה לי.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שסגירת בית ספר זאת לא סיבה חגיגית.

רמי הופנברג: אני אמרתי סיבה חגיגית?

פניה קירשנבאום: רשמתי את המילים שלך.

רמי הופנברג: אמרתי באותה הזדמנות.

רמי הופנברג: אגב, דעי לך שאם סגירת בית ספר היא לטובת התלמידים, זאת סיבה לשמוח.

רמי הופנברג: לא אתייחס לגופו של עניין, כי הרי מדובר בדיון ארוך, אבל אני רוצה להדגיש שכאשר מדובר בטיפול בעולים החדשים, פתח תקווה היא אחת הערים שקלטה יותר מכל עיר אחרת בארץ עולים מברית המועצות שלעבר.

סופה לנדבר: אני מאשדוד, אז אני לא יכולה להתחרות אתך.

סופה לנדבר: ..

רמי הופנברג: אין כמעט מקום, שמטפלים בו בצורה כל כך טובה ויסודית בנושא.

ורדה דיאמנט גרנות: הכול נכון תודות לגינאדי.

מיכאל מלכיאור: אין לנו כל רצון לקיים את הדיון על העיר פתח-תקווה ואיך היא מנוהלת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו משוכנעים שהיא מנוהלת היטב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם מכירים את ראש העיר.

רמי הופנברג: העיר זכתה בפרס חינוך.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שחבר הכנסת אלכס מילר, שהוא חבר מאוד פעיל בוועדה שלנו, העלה את הנושא.

מיכאל מלכיאור: זה חשוב גם עבור ילדי העולים וגם עבור שאר ילדי ישראל.

מיכאל מלכיאור: ברור שיש פה ויכוח על העובדות ועל מהות הדבר.

מיכאל מלכיאור: אני מרגיש שיהיה נכון לקבל פה החלטת ביניים - יכול להיות שזאת תהיה גם ההחלטה הסופית - שאנחנו מעבירים בדחיפות את הטיפו למועצת העיר, שתשב עם המפות ועם כל הגורמים ותעשה ליבון מעמיק של כלל הצדדים.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לקחת בחשבון שזה לא רק עניין דמוגראפי ושיש פה ייחודיות של בית הספר הזה.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שהיא יכולה לבוא לידי ביטוי גם בבית ספר שכן, אבל יש בכל זאת ייחודיות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שכדאי שהשיח עם כלל ההורים בבית הספר יהיה מעמיק יותר מכפי שהיה עד היום הזה.

מיכאל מלכיאור: גם אם יש נציגות רחבה של הורים, זה ברור שיש כנראה תופעה פה שההורים העולים – אולי בגלל שהם הורים עולים – פחות מיוצגים בגופים המייצגים של ועד ההורים במקרה הזה.

מיכאל מלכיאור: כדאי מאוד לעשות את הדברים הללו לא רק מתוך הידברות.

מיכאל מלכיאור: לפעמים זה בכאב גדול, אבל אלה הורים וילדים שעברו שינויים משמעותיים, ולפעמים קשים, שיש להם השפעה על כל התנהלות חייהם מתוקף זה שהם עלו לארץ, ואנחנו מאוד שמחים על כך.

מיכאל מלכיאור: כדאי מאוד שהדברים ייעשו מתוך הסכמה ושיהיה ראש פתוח גם להגיע לכל מסקנה שהיא של מועצת העיר על השיקולים המקצועיים והערכיים שמדובר עליהם בוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שגם משרד החינוך ילך עם כל החלטה שתתקבל במועצת העיר אחרי דיון מעמיק, בהתחשב בכל השיקולים שנשמעו בוועדה.

סופה לנדבר: מה עושים עם ההרשמה?

פניה קירשנבאום: שלא יפסיקו את הרישום לבית הספר עד החלטת המועצה.

גינאדי ברושבסקי: ישיבת המועצה תתכנס תוך שבוע, אבל היא גם לא תחליט תוך שבוע, כי היא תצטרך לבדוק את כל הדברים האלה לעומק.

זבולון אורלב: אני לא מציע לקבל החלטות של רישום או לא רישום.

זבולון אורלב: בהחלטה יחליטו גם על הרישום.

פניה קירשנבאום: אם יסגרו את ההרשמה, אנחנו הורגים את בית הספר לפני שהחלטנו.

זבולון אורלב: אנחנו לא טריבונל.

זבולון אורלב: שבוע ימים כל דבר סופג.

זבולון אורלב: אם מועצת העיר תחליט שבית הספר חי וקיים, יעשו רישום ופרסום, למה אתם מודאגים?

גינאדי ברושבסקי: הם ביטלו את הרישום, זאת הבעיה.

סולי נתן: לא ביטלו את הרישום.

מיכאל מלכיאור: הרי שמענו פה, לשביעות רצון חברי הכנסת או לא לשביעות רצונם, שיש מדיניות של רישום גם בפתח-תקווה, שמבוצעת ביד רמה, אפילו קשה.

מיכאל מלכיאור: כפי שהעירייה יכולה לקבוע שעכשיו אין רישום לגורדון בשנה הבאה, הפה שאסר יכול להחליט שבוע אחרי - אם זאת תהיה ההחלטה –לפתוח את הרישום.

מיכאל מלכיאור: אז כל הילדים שהיו צריכים להיות שייכים לשם אזורית, יהיו שייכים לבית הספר הזה.

מיכאל מלכיאור: זה לא שהם מתחילים את שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: זה נכון שהרישום מסתיים, אבל הפה שאסר זה גם הפה שיתיר, ואם כך תתקבל ההחלטה, יגידו לכל הילדים שהם יצטרכו להירשם.

מיכאל מלכיאור: אחרי הדברים הטובים ששמענו על בית-ספר גורדון, אני בטוח שזאת לא תהיה בעיה להירשם מחדש כדי להיות באזור ששייך לבית-ספר גורדון.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שנעשה פה דבר בלתי הפיך.

מיכאל מלכיאור: אל תטילו עלינו את זה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו המלצנו שיהיה דיון מהיר, מעמיק עם כל הנתונים, דיון מקיף של כלל ההורים, בהתחשב בנתונים המיוחדים של בית-הספר.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה קצה הגבול, שכרגע ועדת החינוך, התרבות והספורט יכולה לקבל לגביו החלטה.

מיכאל מלכיאור: האם זה מקובל על כולם, גם על חברי הכנסת של ישראל ביתנו?

שמואל הלפרט: אני מציע שימשיכו את הרישום, כי אחרת פירוש הדבר שכבר סגרו את בית-הספר.

שמואל הלפרט: אדוני יושב הראש, אם לא נחליט כאן על המשך הרישום, משמעות הדבר שכל הדיונים של מועצת העיר ושלנו מיותרים.

שמואל הלפרט: אם מפסיקים את הרישום, פירוש הדבר שסגרו את בית-הספר וחבל לקיים דיונים נוספים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת הלפרט, אני לפעמים גם מאוד מתפתה מרשות מחוקקת להפוך לרשות מבצעת ולהפוך את עצמנו לאיזשהו טריבונל שמקבל החלטות מבצעיות.

זבולון אורלב: מכיוון שישיבת מועצת העיר עומדת להתכנס תוך שבוע ומכיוון שיש בעיר הזאת אזורי רישום שאין במגזר החרדי - אולי בגלל זה אתה לא בקי בזה - אין בעיה שכל התלמידים הרשומים באזור הרישום אפילו לא יירשמו.

זבולון אורלב: מבחינת החוק הם פשוט משויכים מכאן ולהבא לאותו בית ספר, אין עם זה שום בעיה.

שמואל הלפרט: ברגע שילד נרשם לבית-ספר אחר, פירוש הדבר שבית-הספר הזה נסגר.

שמואל הלפרט: הילד לא יעבור חזרה מבית-ספר אחר לבית-הספר הזה.

זבולון אורלב: אני מביא לידיעתך, שגם תלמיד שלא נרשם ילמד בבית-הספר באזור הרישום שלו, הרישום לא מעלה ולא מוריד.

זבולון אורלב: צריך לקיים דיון של שלוש שעות, להתחיל לעשות פה חקירות למה, איך, האם ההורים רוצים או לא רוצים.

זבולון אורלב: בגלל שלא עברנו את כל התהליך הזה, אני לא מציע לקבל את ההחלטות האלה.

זבולון אורלב: אני חושב שההחלטה שהציע יושב-הראש מאוזנת ונכונה, ובכל מקרה אפשר לחזור אלינו, כי הוועדה לא סוגרת את הדלת שלה.

מיכאל מלכיאור: אני אגיד את זה גם בהחלטה, שכל תהליך חייב להיות הפיך.

מיכאל מלכיאור: אני מוסיף את זה להחלטה.

מיכאל מלכיאור: אם זה מקובל על כולכם, אני מודה לכולכם.